П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/17505/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
01 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чуднівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Чуднівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Чуднівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;
- зобов`язати Чуднівський сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Чуднівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, оформлену листом від 20.07.2022 №С-6/6/1834,-22/1834/6-22 в частині відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, з підстави неподання заявником рішення суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чуднівського сектору Управління ДМС у Житомирській області із заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, передбаченої Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. 
Листом від 20.07.2022 №С-6/6/1834-22/1834/6-22 відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви, що слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання протиправною відмову відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, з підстави неподання заявником рішення суду.
Разом з тим, судом встановлено, що при подані документів для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, заявником не подано документа, виданого відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення заявника або письмового звернення у довільній формі, у якому зазначаються адреси місць проживання, навчання, роботи та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які залучатимуться до проведення процедури встановлення особи заявника.
Таким чином, на думку суду, позивач подав не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта, що відповідно до вимог підпункту 5 пункту 1 розділу IX Тимчасового порядку, є підставою для відмови в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки) особі, з огляду на неподання заявником документа з фотозображенням.
Водночас суд зазначив, що позивач має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні та видачі паспорта, тобто подавши відповідну заяву за формою, визначеною у додатку 1 до Тимчасового порядку, та додавши до неї всі необхідні документи. 
При цьому, суд звернув увагу відповідача, що у разі повторного звернення позивача із відповідною заявою слід враховувати висновки суду у цій справі про те, що відсутність рішення суду про зобов`язання територіального підрозділу ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, на ім`я заявника, не є законодавчою підставою для відмови громадянину України у видачі паспорта у формі книжечки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 308 КАС України, апеляційному перегляду за апеляційною скаргою позивача підлягає рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в частині вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Так, відповідно абз. 3 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина
України» встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється.
Відповідно до абз.4 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Порядок подання документів, їх розгляд і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку (далі-рішення суду), врегламентовано Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06 червня 2019 року № 456.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин норми Порядку № 456, відповідно до п.1 розділу ІІІ якого, законодавцем визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку або її законний представник подає: 1) заяву;2) рішення суду;3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи.
Разом з тим, апелянтом по справі для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки 1994 року не було надано документи, визначені п.п.2,6 п. 1 Розділу ІІІ Порядку №456.
Про вищезазначені обставини ОСОБА_1 було повідомлено листом № С-6/6/1834-22/1834-6-22 від 20.07.2022, копія якого наявна в матеріалах справи.
Таким чином, підрозділ УДМС у Житомирській області без надання всіх необхідних документів, визначених нормами діючого законодавства, не мало жодних правових підстав на вчинення відповідних дій.
Крім того, варто зазначити, що на момент звернення апелянта до територіального підрозділу УДМС у Житомирській області йому виповнилося 18 років.
Відповідно до абз. 2 п.1 Розділу VIII Порядку № 456, процедура встановлення особи проводиться в обов`язковому порядку для осіб, які вперше отримують паспорт після досягнення 18-річного віку.
Таким чином, відповідач вірно вказав, що до апелянта повинна бути проведена процедура встановлення особи, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом Чуднівського сектору УДМС у Житомирській області № С-6/6/1834-22/1834-6-22 від 20.07.2022.
Відповідно до п.2 Розділу VIII Порядку № 456, за відсутності документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, дані про яких зазначаються заявником в окремому зверненні довільної форми. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою згідно з додатком 14 до цього Тимчасового порядку.
Враховуючи обставини документування кожної конкретної особи, під час проведення процедури встановлення особи здійснюється перевірка за даними відомчої інформаційної системи ДМС та засобами поштового або фельд`єгерського зв`язку надсилаються запити до органів державної влади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».
Висновок за результатами проведення процедури встановлення особи за формою згідно з додатком 15 до цього Тимчасового порядку, погоджений з керівником територіального підрозділу ДМС, затверджується керівником територіального органу ДМС. Установлення особи проводиться протягом 30 календарних днів з дня подання заяви, за потреби проведення додаткових перевірок строк продовжується до 60 календарних днів, про що інформується заявник у письмовій формі ( п. 4,5 Розділу VIII Порядку № 456).
Таким чином, нормами чинного законодавства чітко визначено процедуру встановлення особи для тих, хто звернувся щодо документування паспортом громадянина України у формі книжечки вперше після досягнення 18-річного віку.
В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що його батьки та сусіди можуть підтвердити його особу і в органу ДМС є порядок і процедура встановлення особи шляхом здійснення відповідних запитів і отримання відповідей на них.
Проте, з даного приводу нормами Порядку № 456 прямо передбачено, що опитування осіб здійснюється за окремим зверненням заявника, викладеним у довільній формі із зазначенням даних про таких осіб. Разом з тим, після отримання відповіді від відповідача, апелянт фактично проігнорував своє право на подання такого звернення для здійснення процедури встановлення особи, що в свою чергу унеможливило процес документування його паспортом громадянина України, зважаючи на досягнення ним 18-річного віку.
Беручи до уваги зазначене, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції що позивач має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні та видачі паспорта, тобто подавши відповідну заяву за формою, визначеною у додатку 1 до Тимчасового порядку, та додавши до неї всі необхідні документи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів позивача, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.