ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2023 р.                                                                     Справа №914/21/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                       Марка Р.І.,
Суддів                                                                                Матущака О.І.,
 Скрипчук О.С.,
Секретар судового засідання:                                                  Чудяк Х.В.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 19.12.2022 (вх. № 01-05/3147/22 від 22.12.2022)
на рішення господарського суду Львівської області від 14.11.2022 року (повний текст рішення складено 25.11.2022 року) 
у справі №914/21/20 (суддя Горецька З.В.)
за позовом: Львівської міської громадської організації «Студія активного дозвілля», м. Львів,
до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, м. Львів,
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , м. Львів,
про зобов`язання укласти договори купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу
за участю представників сторін:
від позивача: Туркоцьо Н.І.
від відповідача: Карасюк М.В.
від третя особа на стороні відповідача: не з`явився;
від третя особа на стороні позивача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2021 відмовлено у задоволенні позову Львівської міської громадської організації «Студія активного дозвілля» до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договори купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу.
Відмовляючи у задоволенні позову Господарський суд Львівської області вказав, що матеріали цієї справи не містять доказів на підтвердження того, що Позивач здійснював будь-які поліпшення орендованих приміщень чи хоча би звертався до орендодавця з метою отримання відповідної згоди на здійснення поліпшень, а тому укладення договору стосовно приватизації об`єкта шляхом викупу не є можливим відповідно до вимог вказаного Закону.
Позивач, звертаючись до органів місцевого самоврядування про приватизацію орендованого нежитлового приміщення, та достовірно знаючи, що поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, ним здійснені не були та жодні дії, які б свідчили про намір здійснити такі поліпшення, ним не вчинялись, мав усвідомлювати, що його звернення суперечить пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Укладення договорів, яких стосуються позовні вимоги, не може бути обов`язковим на підставі закону, оскільки в даному випадку Позивач не володіє правом на їх укладення у зв`язку з тим, що таке право виникло би у орендаря лише за дотримання умов, визначених Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».
За наслідками перегляду цієї справи в апеляційному порядку, постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, рішення місцевого господарського суду від 22.03.2021 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано укладеними між Студією та Управлінням договори купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу у викладеній в резолютивній частині постанови редакції.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції виходив з того, що законодавство, чинне на момент початку процедури приватизації орендованого майна, передбачало дві альтернативні можливості приватизації способом викупу орендованого комунального майна: внаслідок здійснення за погодженням з орендодавцем поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, у розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна; та/або шляхом реалізації переважного права орендаря, який належним чином виконує свої обов`язки згідно договору оренди, на викуп об`єкта оренди на підставі статті 777 Цивільного кодексу України.
З обставин цієї справи вбачається, що рішенням Господарського суду Львівської області від 18.04.2018 у справі № 914/2730/17 за позовом Студії до Управління було визнано за Позивачем право на приватизацію спірних приміщень шляхом викупу саме в результаті реалізації переважного права орендаря, який належним чином виконує свої обов`язки.
За викладеного, безпідставним є посилання Відповідача на те, що Позивач не отримував погодження орендодавця та не здійснював невід`ємних поліпшень орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, що унеможливлює приватизацію даного об`єкту шляхом викупу, оскільки Позивач набув право на приватизацію даного об`єкта шляхом викупу в результаті реалізації переважного права орендаря перед іншими особами на її придбання, що підтверджено судовим рішенням.
Положеннями частини 1 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» встановлено, що під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу, а тому, враховуючи, що судом не встановлено, а Відповідачем не доведено існування правових підстав для припинення процедури викупу спірного майна та відмови в укладенні договору купівлі-продажу такого майна, позовні вимоги Студії у цьому провадженні слід вважати підставними.
Доводи відповідача про те, що в проєктах договорів зазначено ціну за об`єкт продажу у сумі 1 724 400, 00 грн, що є меншою за вартість об`єкта, яка становить 2 874 000, 00 грн і це суперечить вимогам Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» є необґрунтованими, адже ухвалами Львівської міської ради № 4530 від 20.12.2018, № 4838 від 04.04.2019, рішенням виконкому Львівської міської ради № 631 від 05.07.2019 «Про затвердження висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, яке підлягає приватизації способом викупу» покладено на Управління обов`язок видати наказ про затвердження результату оцінки та укласти договір купівлі-продажу об`єкта за ціною згідно із затвердженим висновком, застосувавши у договорі купівлі-продажу коефіцієнт 0,6 до вартості об`єкта, визначеної суб`єктом оціночної діяльності.
Разом з тим, судова колегія, проаналізувавши редакцію договорів, встановила, що умова пунктів 1.7 договорів, якою Позивач визначив, що покупець зобов`язується протягом п`яти років з моменту укладення цього договору не змінювати функціональне призначення об`єкта продажу, не відповідає вимогам ухвали Львівської міської ради № 4838 від 04.04.2019 та рішенню виконкому Львівської міської ради № 631 від 05.07.2019, а тому така умова підлягає виключенню з редакцій договорів, наданих суду Позивачем. В решті, в проєктах договорів купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу викладені усі істотні умови, які визначені Законом для укладення таких договорів.
Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2022 касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задовольнити частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 16 листопада 2021 року і рішення Господарського суду Львівської області від 22 березня 2021 року у справі №914/21/20 скасовано та направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
Направляючи дану справу на новий розгляд, до суду першої інстанції, Верховний суд вказав, що       -      ’ ,  ,   ,  , -       ,    .   . , 208  ?    .
,      ?  ?  ?        ?  .    ?     ?.
  ,   ,    ?  ?,  ,       ? ,  ,  ?  ?    ,     ?         .
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 в задоволено частково позов Львівської міської громадської організації “Студія активного дозвілля” до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про зобов`язання укласти договори купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу. Визнано укладеними між ЛМГО "Студія активного дозвілля" та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради договори купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу в редакції викладеній у резолютивній частині рішення.
Господарський суд Львівської області з урахуванням вказівок вказаних у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2022 прийшов до висновку, що позовні вимоги ЛМГО «Студія активного дозвілля» до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу підлягають задоволенню частково.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надіслана на адресу Західного апеляційного господарського суду 19.12.2022 та надійшла на поштову адресу суду 22.12.2022 (вх. № 01-05/3147/22).
В апеляційній скарзі апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції було винесено з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що процедура приватизації цього комунального майна не була проведена до 07.03.2018р, коли набрав чинності новий Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» прийнятий Верховною Радою України, який встановлює обов`язкові умови викупу.
Також, апелянт зазначає, що позивачем не було долучено доказів здійснення ним поліпшень орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості, письмова згода на здійснення невід`ємних поліпшень позивачу з боку Управління комунальної власності ДЕР ЛМР- орендодавця - не надавалась, то умови викупу, визначені ст. 18 Закону, ним не дотримані.
27.01.2023 в системі «Електронний суд» від Львівської міської громадської організації «Студія активного дозвілля» був сформований відзив б/н від 27.01.2023 (вх. №01-04/582/23 від 30.01.2023) на апеляційну скаргу, якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги виходячи з того, що законодавство, чинне на момент початку процедури приватизації орендованого майна, передбачало дві альтернативні можливості приватизації способом викупу орендованого комунального майна: внаслідок здійснення за погодженням з орендодавцем поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, у розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна; та/або шляхом реалізації переважного права орендаря, який належним чином виконує свої обов`язки згідно договору оренди, на викуп об`єкта оренди на підставі ст.777 ЦК України.
Також, позивач зазначає, що на момент винесення рішення договір оренди нерухомого майна №Ш-8711-13 від 31.07.2013р. був чинним та жодних скарг щодо неналежного виконання умов договору не було та ухвалою Львівської міської ради від 19.03.2015 № 4434 “Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу" визначено саме ЛМГО «САД» як суб`єкт, що має право на приватизацію об`єкту приватизації шляхом викупу.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 вказану справу розподілено раніше визначеній колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 розгляд справи відкладено на 27.02.2023.
27.02.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку із відпусткою члена колегії судді Матущака О.І.
Ухвалою суду від 06.03.2023 розгляд справи призначено на 27.03.2023.
27.03.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку із тимчасовою не працездатністю головуючого судді Марка Р.І. з 22.03.2023 по 31.03.2023.
Ухвалою суду від 03.04.2023 розгляд справи призначено на 10.04.2023.
У судовому засіданні 10.04.2023 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу із підстав викладених у ній. Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги із підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Треті особи явку уповноважених представників не забезпечили, про час і місце були належним чином повідомлені.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Судами попередньо було встановлено, що 31.07.2013 Управління (орендодавець) та Студія (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № LV-8711-13, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП Рясне-402 (балансоутримувач).
Об`єктом оренди є: нежитлові приміщення, під літ. А-2, що знаходяться за адресою: місто Львів, вулиця Брюховицька, 208, загальною площею 425,6 кв.м, у тому числі: нежитлові приміщення, під літ. А-2, а саме: перший поверх, площею 190 кв.м з індексами приміщень: І/12,6, ІІ/19,5, 1/34,9 1а/13,5 2/19,7, 3/95, 5/4,3, 6/9,8, 7/8,3, 8/19,4, 9/9,3, 10/9,5; другий поверх, площею 195,6 кв.м з індексами приміщень: І/28,4, ІІ/18,7, 11/49,9, 12/20,8, 13/9,9, 14/9,8, 15/7,3, 16/11,9, 17/19,9, 18/11,7, 19/7,6, відповідно до технічного паспорту, виданого ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 16.04.2013 інвентарний номер 1407.
Пунктом 4.1 вказаного договору термін оренди визначений з 31.07.2013 до 31.07.2018 включно.
В подальшому, ухвалою Львівської міської ради № 4434 від 19.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» затверджено перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу, у пункті 36 якого визначено також об`єкт на вул. Брюховицькій, 208, 1-й поверх, 2-й поверх загальною площею 385,9 кв.м., заявник Студія.
Далі, ухвалою Львівської міської ради № 5140 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» внесено зміни у погоджений перелік, зокрема у графі 5 пункту 36 цифри « 385,9» замінено цифрами « 424,1».
У грудні 2017 року Студія звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Управління про визнання права на приватизацію, визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.04.2018 у справі № 914/2730/17 позов Студії було задоволено частково. Визнано за Позивачем право на приватизацію шляхом викупу об`єкта приватизації, а саме: будівлі під літерою «А-2» площею 385,9 кв.м. та будівлі під літерою «Б-1» площею 38,2 кв.м., що розташовані по вул. Брюховицькій, 208, знаходяться в комунальній власності та перебувають в оренді Львівської міської громадської організації «Студія активного дозвілля».
Після цього, ухвалою Львівської міської ради № 3592 від 07.06.2018 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» встановлено термін дії ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 у частині пункту 36 додатка до ухвали до 01.12.2018.
30.10.2018 між Управлінням (орендодавцем) та Студією (орендар) було укладено новий договір оренди нерухомого майна № Ш-11484-18, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 424,1 кв.м., далі об`єкт оренди: під літерою «А-2», загальною площею 385,9 кв.м., які знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Брюховицька, будинок 208, що знаходиться на балансі ЛКП «Рясне-402» та належать на праві комунальної власності Львівській міській раді; під літерою «Б-1» загальною площею 38,2 кв.м., які знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Брюховицька, будинок 208, що знаходиться на балансі ЛКП «Рясне-402» та належать на праві комунальної власності Львівській міській раді.
Згідно з пунктом 2.1. вказаного договору, об`єкт оренди орендар буде використовувати для роботи дошкільного навчального закладу. Термін договору оренди визначений на 5 років з 30.10.2018 до 30.10.2023 включно (пункт 4.2. договору).
Ухвалою Львівської міської ради № 4530 від 20.12.2018 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» внесено зміни у додаток до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434, встановивши термін дії ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 у частині пункту 36 додатка до 01.03.2019; доручено Виконавчому комітету до 01.03.2019 затвердити висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна щодо об`єкта комунальної власності м. Львова, зазначеного у пункті 36 додатка до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434, а Управлінню здійснити заходи щодо визначення вартості об`єкта комунальної власності м. Львова, зазначеного у пункті 36 додатка до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 (термін: до 01.02.2019) і укласти зі Студією договір купівлі-продажу щодо об`єкта комунальної власності м. Львова, зазначеного у пункті 36 додатка до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 (термін: до 01.03.2019).
14.02.2019 Студія зверталася до Управління з проханням здійснити заходи щодо визначення вартості об`єкта приватизації та укласти з організацією договір купівлі-продажу щодо об`єкта комунальної власності.
Ухвалою Львівської міської ради № 4706 від 11.03.2019 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 20.12.2018 № 4530» у пункті 1 ухвали замінено слова «до 01.03.2019» на слова «до 31.12.2019», у пункті 2 замінено слова «до 01.03.2019» на слова «до 01.12.2019», у підпункті 3.1 слова «до 01.02.2019» замінено словами «до 01.12.2019», у підпункті 3.2 слова «до 01.03.2019» замінено словами «до 31.12.2019».
Згідно ж з ухвалою Львівської міської ради № 4838 від 04.04.2019 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 20.12.2018 № 4530 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу», істотною умовою договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, зазначених у пункті 36 додатка до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу», є функціональне призначення нежитлових приміщень для функціонування закладу дошкільної освіти; при визначенні вартості об`єкта комунальної власності м. Львова, зазначеного у пункті 36 додатка до ухвали міської ради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу», у договорі купівлі-продажу слід застосувати коефіцієнт 0,6.
Відповідно до висновку про вартість майна, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Львів-Юрсервіс» (дата оцінки 30.04.2019, дата завершення 28.05.2019), ринкова вартість нежитлових будівель «А-2», «Б-1» за адресою: м. Львів, вул. Брюховицька, 208 становить 2 874 000 грн з ПДВ.
Рішенням Львівської міської ради № 631 від 05.07.2019 «Про затвердження висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, яке підлягає приватизації способом викупу» затверджено, в тому числі і висновок суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Львів-Юрсервіс» про вартість майна за адресою: м. Львів, вул. Брюховицька, 208, загальною площею 424,1 кв.м., вартістю 2 874 000 грн з ПДВ станом на 30.04.2019 та покладено на Управління обов`язок видати наказ про затвердження результату оцінки, укласти договір купівлі-продажу об`єкта за ціною згідно із затвердженим висновком, застосувавши у договорі купівлі-продажу коефіцієнт 0,6 до вартості об`єктів, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, та встановивши істотною умовою договору функціональне призначення нежитлових приміщень для функціонування закладу дошкільної освіти.
Наказом Управління «Про затвердження висновку про вартість об`єкта оцінки (об`єкта приватизації)» № 988-П від 11.07.2019 затверджено зазначений вище висновок суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Львів-Юрсервіс».
25.09.2019 Студія з метою укладення із Львівською міською радою договору купівлі-продажу об`єкта комунальної власності м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Брюховицька, 208, супровідним листом надала Управлінню такі документи як копії статуту, виписки з ЄДРЮОФОП та ГФ, протоколу про призначення керівника, паспорта та ідентифікаційного коду, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, довідки про відкриття рахунку та протоколу.
11.11.2019 Студія надала Управлінню для розгляду та погодження примірники договорів купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу та просила розглянути їх і протягом 5 календарних днів надати свої письмові зауваження до запропонованого змісту проєктів договорів, якщо такі матимуть місце, а також зазначила, що в разі відсутності письмових зауважень до змісту договорів протягом вказаного строку запропоновані редакції договорів вважатимуться погодженими.
Позаяк Управління не погодило вказаних проєктів, Студія звернулася до суду із позовом у даній справі, в якому просила зобов`язати відповідача укласти відповідні договори купівлі-продажу об`єктів приватизації у примусовому порядку.

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизація - це відчуження державного чи комунального майна на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього закону.
Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється, зокрема, шляхом викупу. В силу ст. 4 цього ж Закону, продавцями об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності, є органи приватизації, створені місцевими радами.
Пункт другий розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлює, що приватизація (продаж) об`єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим Законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Закону, крім об`єктів, за якими:
- дата проведення аукціону, конкурсу, викупу, продажу пакетів акцій (часток, паїв) господарських товариств, зазначена в опублікованому інформаційному повідомленні про продаж державного або комунального майна, припадає на день після набрання чинності цим Законом;
- після завершення процедури продажу відбувається оформлення договору купівлі-продажу;
- на момент прийняття рішення про їх приватизацію належали до об`єктів групи Г згідно з класифікацією об`єктів приватизації, встановленою Законом України "Про приватизацію державного майна", та щодо яких є дійсною оцінка, або Кабінетом Міністрів України визначено радника для надання послуг з підготовки до приватизації та продажу об`єктів приватизації за результатами проведення конкурсу.
Отже, відповідно до прикінцевих та перехідних положеннях закріплено можливість завершення вже розпочатих до набрання ним чинності процедур приватизації об`єктів, в тому числі комунального майна, шляхом його викупу орендарем за законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.
Вищезазначений Закон вступив в дію 07.03.2018. Рішення про приватизацію способом викупу нежитлових приміщень у формі ухвали ЛМР було прийнято 19.03.2015, термін дії ухвали у частині пункту 36 додатка до ухвали (стосовно приміщень за адресою вул. Брюховицька, 208 у м. Львові) було продовжено до 31.12.2019, договір зобов`язано укласти до 01.12.2019, тобто оформлення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень на підставі рішення про привазацію способом викупу припадало на день після набрання чинності Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", отже до даних правовідносин застосуванню підлягає законодавство, яке діяло до набрання чинності цим Законом.
За приписами ст.2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" об`єктами малої приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти.
Враховуючи вимоги статей 7, 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" процес приватизації комунального майна включає в себе затвердження місцевими радами переліків об`єктів, що підлягають приватизації певним способом, та подальше укладення договору купівлі-продажу.
Згідно норм статті 11 вказаного Закону викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації: не проданих на аукціоні, за конкурсом; включених до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу; зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом України "Про оренду державного майна".
Викуп застосовується у випадках, передбачених ст.11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та іншими законами і є в такому разі обов`язковим для органів приватизації та органів, які затверджують переліки об`єктів малої приватизації.
З моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації, обов`язок проведення підготовки об`єкта малої приватизації до продажу в силу ст. 8, ст. 9, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"покладається на органи приватизації, які зобов`язані шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики визначити ціну продажу об`єкта приватизації та при потребі можуть залучати відповідні організації та спеціалістів.
Відповідно до частини другої цієї ж статті строк підготовки об`єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об`єктів, що підлягають приватизації.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Львівською міською радою прийнято рішення про приватизацію нежитлового приміщення, визначено спосіб приватизації - викуп, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 цього ж Закону покладає на Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради обов`язки щодо вчинення дій, пов`язаних із підготовкою об`єкта до приватизації.
Стаття 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачала, що право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.
Статтею 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу встановлюється Фондом державного майна України.
Відповідно до ч.2 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.
Відповідно до п.3.4.9 Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки, затверджених ухвалою Львівської міської ради №1661 від 12.07.2012 (в редакціїї, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, втратила чинність згідно з ухвалою ЛМР №3889 від 20.09.2018) викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачене законодавчими актами з врахуванням переважного права наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, на придбання речі, переданої у найм, у разі її продажу, відповідно до ст. 777 Цивільного кодексу України, та (або) якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, у розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна, у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого комунального майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення), відповідно до ст. 182 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
 , чинним на момент початку процедури приватизації орендованого майна,       ,    .   ?   ?    ?    ,      '?    .          25%   . ?    ,          ' ?,     '    ,    777   .
Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Львівської області від 18.04.2018 у справі №914/2730/17 за позовом ЛМГО "Студія активного дозвілля" до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради визнано за ЛМГО "Студія активного дозвілля" право на приватизацію шляхом викупу об`єкта приватизації, а саме: будівлі під літерою "А-2" площею 385,9 кв. м та будівлі під літерою "Б-1" площею 38,2 кв. м, що розташовані по вул. Брюховицькій, 208, знаходяться в комунальній власності та перебувають в оренді Львівської міської громадської організації "Студія активного дозвілля" в результаті реалізації переважного права орендаря, який належним чином виконує свої обов`язки.
Відповідно до ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції, що викуп приміщень орендарем може відбутись лише за умови, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна, а в іншому разі приватизація такого приміщення повинна здійснюватися у загальному порядку за результатами проведення аукціону або конкурсу, є помилковим.
Окрім того, рішенням Господарського суду від 01.04.2016 у справі №914/843/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.09.2016, за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до відповідача Львівської міської ради   про визнання протиправною і скасування ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015 № 4434 "Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", в частині затвердження пунктів 36, 40, 46, 51 додатка до ухвали, в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт незаконності прийняття Львівською міською радою ухвали від 19.03.2015 року №4434 "Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу", а саме в частині затвердження об`єктів приватизації шляхом викупу, зазначених у п.п. 36, 40, 46, 51.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8 передбачено, що за змістом частини п`ятої   статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009р. у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу геs judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.
З огляду на викладене, безпідставним є посилання відповідача на те, що позивач не отримував погодження орендодавця та не здійснював невід`ємних поліпшень орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, що унеможливлює приватизацію даного об`єкту шляхом викупу, оскільки позивач набув право на приватизацію даного об`єкта шляхом викупу в результаті реалізації переважного права орендаря перед іншими особами на її придбання.

Щодо зазначення в проектах договорів ціни за об`єкт продажу у сумі 1  724  400,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
За частиною третьою цієї ж статті при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем в проектах договорів зазначено ціну за об`єкт продажу у сумі 1 724 400,00 грн, що є меншою за вартість об`єкта, яка становить 2 874 000,00грн з ПДВ. Законом чітко визначено, що орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки (ч.2 ст.18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна).
Проте, як зазначалось вище ухвалами Львівської міської ради №4530 від 20.12.2018, №4838 від 04.04.2019, рішенням виконкому Львівської міської ради №631 від 05.07.2019 "Про затвердження висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, яке підлягає приватизації способом викупу" затверджено, в тому числі і висновок суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Львів-Юрсервіс" про вартість майна за адресою: м. Львів, вул. Брюховицька, 208, загальною площею 424,1 кв.м., вартістю 2 874 000 грн. з ПДВ станом на 30.04.2019 та покладено на Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку обов`язок видати наказ про затвердження результату оцінки, укласти договір купівлі-продажу об`єкта за ціною згідно із затвердженим висновком, застосувавши у договорі купівлі-продажу коефіцієнт 0,6 до вартості об`єкта, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, та встановивши істотною умовою договору функціональне призначення нежитлових приміщень - для функціонування закладу дошкільної освіти.
Наказом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради "Про затвердження висновку про вартість об`єкта оцінки (об`єкта приватизації)" №988-П від 11.07.2019 затверджено зазначений вище висновок суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Львів-Юрсервіс".
Отже, з огляду на наведене позивачем в проектах договорів правомірно зазначено ціну за об`єкт продажу у сумі 1 724 400,00 грн.

Твердження відповідача про невідповідність запропонованої редакції договору купівлі-продажу ухвалі Львівської міської ради №3889 від 20.09.2018, якою затверджено примірний договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна судом до уваги не приймається, оскільки зазначений Примірний договір стосується укладення договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна способом продажу на аукціоні.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ЛМГО «Студія активного дозвілля» до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації способом викупу підлягають задоволенню частково.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.
Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
В силу положень ст. 129, 130 ГПК України судовий збір покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 86,129,236,254,269,270,275,276,281,282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 у справі № 914/21/20 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.04.2023.

Головуючий суддя                                                                                Марко Р.І.

Суддя                                                                                                    Скрипчук О.С.

Суддя                                                                                                    Матущак О.І.