П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/18554/22	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,
повний текст судового рішення
складено 20.03.2023, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                    -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
 -            Кравченка К.В.
при секретарі                               -            Філімович І.М.
за участю: 
                    представника відповідача - Бушилової Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

          До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якій позивач просить суд: 
          - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області від 16.11.2022 року №2138 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ГУНП в Одеській області», яким до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №ОРУП №2 ГУНП в Одеській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
          - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №1838 о/с від 24.11.2022 року «По особовому складу», яким капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції);
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 25.11.2022 року;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 25.11.2022 року по день ухвалення рішення суду;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 25.11.2022 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 (один) місяць;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 2013 року проходив службу в органах Національної поліції України. В ході проходження служби, на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 16.11.2022 року №2138 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ГУНП в Одеській області», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19, частини третьої та п`ятої статті 29, частини першої статті 30 Конституції України, пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини шостої статті 45, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію України», статті 22, частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», частини першої статті 13, частини другої статті 234 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 6,7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, абзаців другого, третього, четвертого та шостого пункту 1 розділу II, пунктів 1, 2, 6 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, пункту 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пунктів 2.1, 2.4 розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, пунктів 1.5, 2.26, 2.27 посадової інструкції, до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Одеській області №1838 о/с від 24.11.2022 «По особовому складу», капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № ОРУП №2 ГУНП в Одеській області відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції). Позивач вважає оскаржувані накази неправомірними, оскільки за результатами службового розслідування не була надана належна правова оцінка можливості застосування менш суворого виду дисциплінарного стягнення, не враховано обставин того, що ОСОБА_1 раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість нагороджувався низкою нагород, є учасником бойових дій.
05.01.2023 року до суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
10.05.2023 року (вх.№10354/23) на адресу суду апеляційної інстанції від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року - без змін. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.
Наказом №1838 о/с від 24.11.2022 року ОСОБА_1 звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції з 25 листопада 2022 року.
Підставою для видання вказаного наказу зазначено наказ ГУ НП в Одеській області від 16.11.2022 року №2138.
Не погоджуючись із притягненням до дисциплінарної відповідальності та зважаючи на безпідставність свого звільнення, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.
З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2022 року до УГІ ГУНП надійшла інформація про те, що тієї ж доби приблизно о 17:00 год. в м. Одесі слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно із співробітниками УСБУ в Одеській області та працівниками ОУ ДВБ НПУ в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 28.09.2022 року за №62022150020000458, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, затримано під час отримання неправомірної вигоди заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції ОРУП №2 ГУНП полковника поліції ОСОБА_2 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції (далі - СКП) ВП №1 ОРУП №2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 та оперуповноваженого цього ж сектору старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за невжиття заходів в межах компетенції, щодо притягнення до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин.
Виїздом на місце події працівниками УГІ ГУНП в області з`ясовано, що 15.10.2022 року працівники поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 101м, неподалік від ТЦ «ЕПІЦЕНТР», в ході особистого обшуку громадянина ОСОБА_7 , виявили в останнього речовину білого кольору схожу на наркотичний засіб.
У подальшому, працівники поліції затримали ОСОБА_7 , застосували стосовно нього спецзасіб «кайданки» та направились до ВП №1 ОРУП №2 ГУНП, нібито, для оформлення матеріалів.
Однак, прямуючи до відділу поліції, останні повідомили ОСОБА_7 про необхідність сплати неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності, вилучивши наявні у нього 300 доларів США та 6000 гривень. Вирішивши, що вказаних коштів недостатньо, працівники поліції направились за місцем мешкання правопорушника за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, полковник поліції ОСОБА_2 та капітан поліції ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 пішли до квартири, а старший лейтенант поліції ОСОБА_3 очікував останніх біля будинку, в автомобілі «AUDI А6», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 .
Перебуваючи у вищевказаній квартирі, полковником поліції ОСОБА_2 та капітаном поліції ОСОБА_1 було виявлено та вилучено 2200 доларів США. Після чого працівники поліції залишили квартиру. Відразу ж після виходу з парадної зазначеного будинку полковника поліції ОСОБА_2 та капітана поліції ОСОБА_1 було затримано працівниками УСБУ в Одеській області та ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, а старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 затримано в автомобілі, поблизу вказаного будинку.
Під час проведення особистого огляду, на місці події у полковника поліції ОСОБА_2 виявлено та вилучено вищевказані грошові кошти у сумі 2500 доларів США та 6000 гривень. В ході обшуку службових кабінетів №46, 49 СКП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП за адресою: м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 19, в кабінеті № 49 вилучено мобільний телефон марки «Самсунг», який належить невстановлені особі, а також з чергової частини вилучено журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених ВП №1 ОРУП №2 ГУНП. Водночас, цієї ж доби, полковника поліції ОСОБА_2, капітана поліції ОСОБА_9 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було затримано в порядку статті 208 КПК України.
Крім того, 16.10.2022 року посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, полковнику поліції ОСОБА_2, капітану поліції ОСОБА_9 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
Того ж дня, Київським районним судом м. Одеси стосовно полковника поліції ОСОБА_2, капітана поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 14.12.2022 та визначено розмір застави - 501 600 грн кожному.
Зазначене набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції.
17.10.2022  року начальником УГІ ГУНП полковником поліції ОСОБА_13 керівництву ГУНП подано доповідну записку (вих. УГІ ГУНП №55/1838) та запропоновано призначити службове розслідування у зв`язку з виявленими порушеннями, допущеними полковником поліції ОСОБА_2, капітаном поліції ОСОБА_9, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та їх безпосереднім та прямими керівниками. Водночас до УГІ ГУНП надійшло подання ОУ ДВБ НПУ щодо призначення службового розслідування за цим фактом та залучення до складу дисциплінарної комісії підполковника поліції ОСОБА_12 та майора поліції ОСОБА_10 (вх. ВДЗ ГУНП від 17.10.2022 року №6498).
З метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни заступником начальника управління поліції начальником кримінальної поліції ОРУП №2 ГУНП в Одеській області полковником поліції ОСОБА_2, старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в області капітаном поліції ОСОБА_1 та оперуповноваженим цього ж сектору старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, зокрема, за фактом затримання вищевказаних поліцейських 15.10.2022 року працівниками УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження №62022150020000458 від 28.09.2022 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо зазначених поліцейських, керуючись вимогами статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VHI, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» наказом від 18.10.2022 року №1896:
1) призначено службове розслідування, організацію проведення якого здійснювати у формі письмового провадження;
2) створено дисциплінарну комісію у складі: - голови комісії - полковника поліції ОСОБА_13, начальника УГІ ГУНП в області; - заступника голови комісії - підполковника поліції ОСОБА_14, заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в області; - членів комісії: капітана поліції ОСОБА_15, старшого інспектора з особливих доручень ВЗК ГУНП в області; підполковника поліції ОСОБА_12, старшого оперуповноваженого в ОВС Одеського управління ДВБ НПУ; ВДЗ ГУНП в Одеській області, майора поліції ОСОБА_10, старшого оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НПУ; капітана поліції ОСОБА_17, старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в області; капітана поліції ОСОБА_16, старшого інспектора ВСР УП ГУНП в області.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі у редакції від 08.08.2021 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про Національну поліцію», рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Як визначено ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Стаття 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначає основні обов`язки поліцейського.
Згідно до вимог ч.1 цієї статті поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з вимогами ч.ч.1-2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут (у редакції від 24.11.2021 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до вимог ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Таким порядком є Порядок №893.
Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Відповідно до вимог п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Серед іншого в Розділі II Правил встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Дотримання вищезазначених вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Положення ст.ст.8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
Частиною 4 ст.8 Закону України «Про Національну поліції» встановлено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН
Стосовно надання оцінки правомірності наказів №2138 від 16.11.2022 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , №1838 о/с від 24.11.2022 року щодо звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , колегія судді зазначає наступне.
Так, в основну оскаржуваних наказів покладено висновок службового розслідування щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19, частини третьої та п`ятої статті 29, частини першої статті 30 Конституції України, пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини шостої статті 45, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ, статті 22, частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 року №1700-VII, частини першої статті 13, частини другої статті 234 Кримінально-процесуального кодексу України від 13.04.2012 року №4651-VI, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, абзаців другого, третього, четвертого та шостого пункту 1 розділу 1, пунктів 1, 2, 6 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом MBC України від 09.11.2016 року №1179, пункту 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1363, пунктів 2.1, 2.4 розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 01.02.2021 року №177, пунктів 1.5, 2.26, 2.27 посадової інструкцій.
Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у частині першій статті 64 Закону «Про Національну поліцію», та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, який встановлений дисциплінарною комісією.
Таким чином відповідно до приписів ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Колегія суддів зазначає, що дисциплінарна комісія діяла в рамках наданих процесуальних повноважень законодавцем, без жодних порушень норм чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновки службового розслідування, нібито, ґрунтуються лише на матеріалах органу досудового розслідування не відповідають дійсності та нічим не підтвердженні.
Комісія наділена правом витребувати матеріали в тому числі від ТУ ДБР, також, під час проведення службового розслідування було опитано велику кількість осіб, та надано відповідну оцінку і їх показам. Під час службового розслідування отримано та досліджено великий обсяг матеріалів, що характеризують всіх учасників службового розслідування, надано оцінку діям прямих та безпосередніх керівників позивача.
Також членами дисциплінарної комісії, а в подальшому і керівником, який накладав відповідне стягнення на позивача, було враховано попередню службову характеристику ОСОБА_1 взято до уваги, те що позивача тричі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності під час проходження служби в поліції.
Встановлено, що порушенням дисципліни позивача завдано шкоди органу, у вигляді підриву рівня довіри населення до органів Національної поліції, що підтверджується наявним в матеріалах службового розслідування витягу з мережі Інтернет із заголовками в соціальних месседжерах, щодо затримання поліцейських в тому, числі позивача та відповідною реакцією читачів.
Колегія суддів зазначає, що позивачем в позовній заяві та в апеляційній скарзі не надано жодних пояснень щодо правовірності своїх дій по обставинам 15.10.2022 року, учасником яких він був.
Діючи спільно, в порушення норм діючого законодавства України в тому числі і позивачем, було затримано громадянина ОСОБА_7, при цьому будь-якого процесуального документу стосовно затримання складено не було, центр безоплатної правової допомоги повідомлено також не було. Не є зрозумілим на підставі чого, та в який процесуальний спосіб, діяв в тому числі позивач, коли разом з раніше затриманим ОСОБА_7 поліцейські з відділу поліції відправились додому до ОСОБА_7 15.10.2022 року, де після були затримані органами досудового розслідування.
Згідно з статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
У відповідності до п.п.6,7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події; поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Згідно з вимогами п.2.1 та п.2.4 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області №177 від 01.02.2021 року, поліцейські повинні дотримуватись вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179. Працівники поліції повинні уникати незензурної лайки, не допускати підвищеної інтонації під час спілкування. Неприпустимими є прояви зверхності, зневажливого ставлення до колег та громадян.
Порушення позивачем вимог вищезазначених норм виразилося у особистій недисциплінованості та стало підставою для затримання органами досудового розслідування, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування суспільної думки відносно органів поліції, порушенні службової дисципліни при виконанні службових обов`язків капітана поліції ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, який встановлений дисциплінарною комісією.
Таким чином, відповідно до приписів ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме «небезпідставність» доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Позовні вимоги щодо поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 25.11.2022 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів ГУНП в Одеській області від 16.11.2022 року №2138, від 24.11.2022 року №1838 о/с, а тому також не підлягають задоволенню.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
          Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09.06.2023 року.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко