УХВАЛА

27 квітня 2023 року 
м. Київ
справа №520/5048/22
адміністративне провадження № К/990/14656/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №520/5048/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області від 11 березня 2022 року №189, згідно з яким до начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ по особовому складу від 11 березня 2022 року №141о/с, в частині, в якій, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області з 12 березня 2022 року та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині;
- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 березня 2022 року по день поновлення в органах поліції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області від 11 березня 2022 року №189, згідно з яким до начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ по особовому складу від 11 березня 2022 року №141о/с, в частині, в якій у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області з 12 березня 2022 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 березня 2022 року по 01 вересня 2022 року в сумі 105 325,86 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання.
24 квітня 2023 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач, та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (начальник сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».
Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зокрема, скаржник зазначає, що питання щодо перенесення дати звільнення, а не поновлення працівника на роботі, особливо в умовах воєнного стану, має виняткове значення для відповідача у зв`язку з постійним застосуванням таких норм на практиці.
Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.
Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.
Суд відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.
Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення прийняті у справі, яка відноситься до категорії справ незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №520/5048/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська

                                                                                                    С.А. Уханенко