П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/139/23-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач:  Моніч Б.С. 
03 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Кузьмишина В.М.  Залімського І. Г. 
за участю:
секретаря судового засідання: Кушнір В. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року, ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Дністровської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження заступника Дністровської районної державної адміністрації №35-ОС від 20 грудня 2022 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації;
- поновити ОСОБА_1 з дня звільнення, 20 грудня 2022 року, на посаді керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації;
- стягнути з Дністровської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації та стягнення заробітної плати на його користь в межах суми стягнення за один місяць. 
- вирішити питання про стягнення з Дністровської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні позову.
Також ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача – адвоката Поляк Марії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17 червня 2014 року обіймала посаду керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації, яка віднесена до посад державної служби категорії "Б" (а.с. 21).
Розпорядженням Дністровської районної державної адміністрації №96 від 17 жовтня 2022 року прийнято рішення про проведення оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби райдержадміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році (а.с. 25 – 26).
Згідно результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" за 2022 рік, керівник апарату ОСОБА_2 отримала негативну оцінку - середній бал 2,33 (а.с. 32-34).
Відповідно до Протоколу оціночної співбесіди від 29.11.2022 року, щодо проведення оцінювання результатів службової діяльності, заступником голови райдержадміністрації ОСОБА_3 проведено з керівником апарату ОСОБА_4 співбесіду за результатами проведеного оцінювання, оскільки письмового звіту останньою подано не було. На оціночній співбесіді ОСОБА_2 відмовилася надавати пояснення щодо виконання нею визначених завдань та ключових показників, а також відмовилась відповідати на поставлені питання (а. с. 79-80).
05.12.2022 року ОСОБА_2 подала зауваження, щодо отриманої негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця – керівника апарату райдержадміністрації (а.с. 37-40).
Згідно Акту від 05.12.2022 року заступником голови Дністровської РДА Селезньовою Л., в присутності заступника голови Дністровської РДА ОСОБА_5 та заступника начальника у справах дітей Дністровської РДА Панської А.Б., в кабінеті голови районної державної адміністрації керівнику апарату ОСОБА_1 запропоновано повторно провести оціночну співбесіду та заповнити форму відповідного зразка, про результати виконання завдань державним службовцем у 2022 році, від чого позивачка відмовилась (а.с. 81).
Згідно з Актом від 05.12.2022 року заступником голови Дністровської РДА Селезньовою Л., в присутності заступника голови Дністровської РДА ОСОБА_5 та заступника начальника у справах дітей Дністровської РДА Панської А.Б., в кабінеті голови районної державної адміністрації начальнику відділу управління персоналом правового забезпечення та організаційної роботи апарату районної державної адміністрації Каленчук І.І. дано доручення розробити проект розпорядження, про затвердження результатів оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році, від виконання якого ОСОБА_6 відмовилась (а.с. 82).
05.12.2022 року заступником голови Дністровської РДА Л. Селезньовою винесено Розпорядження "Про результати оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році" (а.с. 101), яким затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році (а.с.102), згідно якого керівник апарату райдержадміністрації ОСОБА_1 отримала негативну оцінку.
20.12.2022 року, на підставі ст. 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", відповідно до ст. ст. 64, 87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, за невиконання посадових обов`язків, доручень керівництва, а також порушень правил етичної поведінки та службової дисципліни, винесено Розпорядження №35-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади керівника апарату районної державної адміністрації із 20 грудня 2022 року.
Не погоджуючись із винесеним Розпорядженням від 20.12.2022 року №35-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 " позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову 
Суд зазначив, що приймаючи оскаржуване Розпорядження №35-ОС від 20 грудня 2022 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, в тому числі Законом №889-VIII та Порядком № 640.
Щодо доводів позивача про відсутність повноважень у заступника голови Селезньової Л. на видачу розпорядження про розподіл бюджетних коштів при звільненні ОСОБА_1 - суд першої інстанції вказав, що відповідно до Розподілу обов`язків між головою, першим заступником голови, заступниками голови та керівником апарату райдержадміністрації, затверджений Розпорядженням районної державної адміністрації 29.11.2022 року №112, у разі відсутності голови районної державної адміністрації, його повноваження і функції виконує перший заступник ОСОБА_7 , а у разі його відсутності - заступник голови районної державної адміністрації Лариса Селезньова.
Щодо законності підстав звільнення позивача із займаної посади суд вказав, що отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є самостійною та достатньою підставою для звільнення такого державного службовця із займаної посади.
Також в оскаржуваному рішенні суд дійшов висновку, що визначення якості виконання позивачкою поставлених перед нею завдань є дискреційними повноваженнями її безпосереднього керівника, тому судом не аналізувались оцінки виставлені відповідачем за виконані завдання.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд роз`яснив, що, оскільки рішенням суду від 24.02.2023 відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому відсутні підстави для відшкодування судових витрат. 

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі позивач вказала, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права перейшовши до розгляду справи в письмовому провадженні, чим позбавив права позивачку та її представника подати до суду письмові пояснення та додаткові докази, які спростовують твердження, які містяться у відзиві на позовну заяву.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ч. 4 ст. 44 Закону України "Про державну службу", визначивши, що відповідачем дотримано процедуру затвердження висновку за результатами проходження оцінювання.
Також апелянт вважає, що відповідач, діючи протиправно та без дотримання прав позивача на оскарження результатів оцінювання і висновку, не видав розпорядження про затвердження результатів оцінювання, чим позбавив її можливості його оскаржити, що потягнуло за собою прийняття протиправного розпорядження про звільнення ОСОБА_1 . 
При цьому позивачка вказує, що відповідачем недотримана форма складання та підписання розпорядження "Про результати оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації (районної військової адміністрації), які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році" від 05.12.2022, акта про відмову у розробці проекту розпорядження про затвердження результатів оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б", від виконання якого вона відмовилась від 05.12.2022 та акта про відмову ОСОБА_1 від проведення повторної оціночної співбесіди та заповнити форму відповідного зразка про результати виконання завдань державним службовцем у 2022 році від 05.12.2022, у зв`язку з чим вказані документи не є допустимими доказами.
Апелянт вважає, що протокол оціночної співбесіди щодо проведення оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації (районної військової адміністрації), які займають посади державної служби категорії "Б" з керівником апарату районної державної адміністрації ОСОБА_4 не узгоджується з результатами оцінювання, містить відомості які не відповідають дійсності та складений з порушенням вимог Інструкції з діловодства в районній державній адміністрації, а тому не може бути розцінений, як належний та допустимий доказ у справі.
Позивачка вважає, що відповідач при оцінці виконання завдань державним службовцем здійснив формальне цитування критеріїв виставлення балів, з якого не можливо встановити, які саме недоліки допущено державним службовцем, їхні кількісні, якісні та інші характеристики. 
В апеляційній скарзі апелянт також вказує, що не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач, скористався правом подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу".
В силу статті 44 Закону України "Про державну службу" Результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.
Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.
Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
У разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).
Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.
Частиною одинадцятою статті 44 Закону України "Про державну службу" передбачено, що порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 № 640 затверджено Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - Порядок № 640), який відповідно до пункту 1 визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання), та дія якого поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "А", "Б" і "В".
Оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції (пункт 7 Порядку № 640).
Пунктом 9 Порядку № 640 визначено, що оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
У разі отримання державним службовцем негативної оцінки відповідний висновок може бути оскаржений таким державним службовцем (пункт 47 Порядку № 640).
Оскарження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорій "Б" або "В", здійснюється відповідно до статті 11 Закону України "Про державну службу" (пункт 48 Порядку № 640).
У скарзі державним службовцем зазначаються зауваження до балів за виконання того чи іншого завдання та наводяться факти, які спростовують критерії, що відповідають згаданому балу.
Відповідно до пункту 49 Порядку № 640 висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця.
Зазначений висновок не підлягає скасуванню, якщо допущені процедурні порушення, які не впливають на результати оцінювання.
Отже, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри, виявлення потреби у професійному навчанні.
Так, оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
При цьому, оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу.
Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Таким чином, за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
Водночас, за приписами частини сьомої статті 44 Закону України "Про державну службу" висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
Отже, виходячи зі змісту наведеної норми, предметом оскарження в судовому порядку може бути саме висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця.
20.12.2022 року заступником голови районної державної адміністрації Л. Селезньовою у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, за невиконання посадових обов`язків, доручень керівництва, а також порушень правил етичної поведінки та службової дисципліни винесено розпорядження №35-00 "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Відтак, спір у цій справі виник у зв`язку із ухваленням відповідачем Висновку про негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності позивача, як державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б"", а також із винесенням на підставі спірного висновку розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату районної держаної адміністрації.
Суд дослідивши Розпорядження "Про результати оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації (районної військової адміністрації), які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році" від 05.12.2022 встановив, що вказаний документ не затверджений у порядку визначеному в Інструкції з діловодства в районній державній адміністрації №35 від 01.03.2021 (т.1 а.с.169-195).
Відповідно до п.15 Інструкції з діловодства в районній державній адміністрації визначено, що документ має містити обов`язкові для його певного виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис.
Пунктом 33 Інструкції (реєстраційний індекс документів) встановлено, що індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень - індексів, які надаються документам під час їх реєстрації. Присвоєння реєстраційного індексу здійснюється в автоматичному або автоматизованому режимі за допомогою програмно-технічних засобів (у разі їх застосування). Реєстраційний індекс складається з порядкового номера документа у межах групи документів, що реєструються, який доповнюється індексами, що застосовуються в установі, зокрема індексами за номенклатурою справ, структурного підрозділу, кореспондентів, посадових осіб, які розглядають або підписують документ, виконавців, питань діяльності яких стосується документ. 
Розпорядження (накази) нумеруються у порядку їх видання у межах календарного року; накази(розпорядження) з основної діяльності, адміністративно-господарських питань та з кадрових питань (особового складу)мають окрему порядкову нумерацію.
Таким чином, вищевикладене свідчить, що відповідачем у встановленому порядку не було зареєстровано та затверджено Розпорядження та Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації (районної військової адміністрації), які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році від 05.12.2022 (надалі – Висновок), що також підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 29.12.2022 №01-28/1594 (т.1 а.с. 35), а тому суд дійшов висновку, що вказаний документ не може бути таким, що породжує правові наслідки.
Ці обставин в судовому засіданні підтвердили і представники відповідача. Так, зокрема ними зазначено, що Висновком від 05.12.2022 року також затверджувались результати оцінювання начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації Руснак Л.В. та начальника фінансового управління райдержадміністрації Мойсюк Л.В., однак у подальшому відповідачем було повторно затверджено результати оцінювання у встановленому законом порядку, про що свідчить надане суду Розпорядження від 28.12.2022 року №121 з відповідним висновком, проте вказаних дій стосовно ОСОБА_1 вчинено не було.
Відповідачем повідомлено, що висновок, щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації (районної військової адміністрації), які займають посади державної служби категорії "Б", щодо позивачки не було затверджено, в зв`язку з тим, що на момент затвердження розпорядження позивачка була звільнена. 
Дії відповідача, які виразилися у повторному винесенні розпорядження про затвердження висновку, вказують на те, що таких документів щодо позивачки у системі діловодства не існує, а тому вони є нікчемними і не могли бути покладені в основу розпорядження про звільнення позивачки.
Встановлені обставини є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову та визнання протиправним спірного розпорядження заступника Дністровської районної державної адміністрації №35-ОС від 20 грудня 2022 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації.

Крім того, як зазначено в спірному розпорядженні №35-ОС від 20 грудня 2022 року, ще однією підставою для звільнення позивачки, окрім отримання негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, слугували: невиконання посадових обов`язків, доручень керівництва, а також порушень правил етичної поведінки та службової дисципліни.
Колегія суддів вважає, що отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є самостійною та достатньою підставою для звільнення такого державного службовця із займаної посади. В той же час, з огляду на те, що спірне розпорядження містить твердження про невиконання посадових обов`язків, доручень керівництва, а також порушень правил етичної поведінки та службової дисципліни, суд апеляційної інстанції змушений надати оцінку цим твердженням відповідача.
Статтею 64 Закону №889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно зі статтею 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно з ч.2 вказаної статті дисциплінарними проступками, серед іншого, є: порушення правил етичної поведінки державних службовців (пункт 2); невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5); недотримання правил внутрішнього службового розпорядку (пункт 6).
Приписами частини першої статті 66 Закону №889-VIII встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Відповідно до частин третьої - сьомої статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.
Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Згідно зі статтею 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).
Відтак звільнення позивачки із займаної посади з приводу невиконання нею посадових обов`язків, доручень керівництва, а також порушення правил етичної поведінки та службової дисципліни є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи не підтверджується вчинення позивачкою вказаних проступків. 
А тому спірне розпорядження в цій частині також є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, з цих підстав також.

Суд вже зазначав, що спірне розпорядження видано за відсутності затвердженого та зареєстрованого в установленому порядку висновку про результати оцінювання службової діяльності.
В той же час з огляду на принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, суд вважає за необхідне дати оцінку проведенню оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 .
Частиною третьою статті 44 Закону № 586-XIV визначено, що апарат місцевих державних адміністрацій очолює керівник, який призначається на посаду головою місцевої державної адміністрації в порядку, передбаченому законодавством про державну службу.
Пунктами 2, 3 Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, передбачено, що метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри.
Оцінювання проводиться з дотриманням принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця.
Відповідно до пункту 7 Порядку №640 оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Пунктами 9,10 Порядку №640 визначено, що оцінювання проводиться поетапно:
-визначення завдань і ключових показників;
-визначення результатів виконання завдань;
-затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Визначення завдань і ключових показників для державного службовця здійснюється з урахуванням його основних посадових обов`язків. Завдання і ключові показники повинні зосереджуватись на досягненні завдань, установлених для відповідного державного органу, та відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямована службова діяльність державного службовця, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні. Завдання і ключові показники, визначені для державних службовців у державному органі, не можуть дублюватися, крім завдань і ключових показників, визначених для державних службовців, посадові обов`язки яких збігаються.
Для державного службовця визначається від двох до п`яти завдань.
Строк виконання завдання повинен бути реальним для досягнення необхідного результату та визначатися з урахуванням строку прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань відповідно до пункту 13 цього Порядку.
Завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції (п. 33 Порядку №640).
Згідно з п. 34 Порядку №640 завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються такими особами:
державним службовцям, які обіймають посади керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, - суб`єктом призначення;
(…)
державним службовцям, які обіймають посади керівників структурних підрозділів місцевих держадміністрацій із статусом юридичної особи публічного права, - головою відповідної місцевої держадміністрації або його заступником (відповідно до підпорядкування);
державним службовцям, які обіймають посади заступників керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади; заступників керівників структурних підрозділів місцевих держадміністрацій із статусом юридичної особи публічного права, - керівником державної служби;
(…)
державним службовцям, які займають інші посади державної служби категорій "Б" і "В", - безпосереднім керівником за погодженням з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності).
Пунктом 37 Порядку визначено, що для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", оціночну співбесіду.
Перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", за відповідний рік згідно з додатком 9 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання. Державний службовець заповнює зазначену форму у відповідній частині і передає її безпосередньому керівникові в електронній формі (пункт 38).
Оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі відповідно до абзацу першого пункту 9-1 цього Порядку (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період та визначаються потреби у професійному навчанні (крім випадку, коли державному службовцю виставлено негативну оцінку). Потреби у професійному навчанні визначаються у вигляді професійних компетентностей, які необхідно набути або вдосконалити державному службовцю.
Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", за відповідний рік згідно з додатком 9 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування. Безпосередній керівник разом з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 5.
Безпосередній керівник забезпечує ознайомлення державного службовця з результатами виконання завдань (пункт 39).
Судом встановлено, що співбесіда з позивачкою була проведена 29.11.2022 (т.1 а.с.79-80), результати виставлено 02.12.2022 (т. 1 а.с.32-34). 
З матеріалів справи встановлено, що згідно із завданнями і ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" на 2022 рік, ОСОБА_1 було визначено три завдання, в межах яких сформовані ключові показники, за якими відповідачем було здійснено оцінку результатів службової діяльності позивача як державного службовця.
Так, позивачці на 2022 рік були встановлені три завдання, у рамках яких визначені такі ключові показники:
- здійснення контролю за своєчасним та всебічним розглядом питань, які порушуються громадянами;
- здійснення контролю за строками розгляду поданих запитів на публічну інформацію та веденням системи обліку та виду запитуваної інформації;
- унеможливлення проявів дискримінації, необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час прийняття на державну службу;
- формування сприятливих умов для розвитку професійної компетентності державних службовців;
- недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державних службовців під час виконання ними посадових обов`язків;
- здійснення контролю за правилами внутрішнього розпорядку;
- здійснення контролю за виконавською дисципліною.
Згідно з додатком № 5 до Порядку № 640 закріплено наступні критерії визначення балів: "не підлягає оцінюванню" - завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання, зокрема тимчасова непрацездатність, відсторонення від виконання посадових обов`язків (повноважень); бал " 0" - завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції; 
бал " 1" - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо; 
бал " 2" - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);
бал " 3" - завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки; 
бал " 4" - завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення. Пройдено професійне навчання відповідно до індивідуальної програми, за результатами якого нараховано не менше ніж 0,4 кредиту Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи (ЄКТС).
Водночас, згідно з Результатами від 02.12.2022, позивачка отримала загальний бал - 2,33, тобто негативну оцінку, виходячи з наступного оцінювання: завдання № 1 - 3 бали; завдання № 2 - 2 бали; завдання № 3 - 2 бали.
05.12.2022 року ОСОБА_1 було подано зауваження щодо отриманої негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця. 
В обґрунтування оцінки " 3" по першому завданню зазначено, що впродовж 2022 року фактично не проводились засідання комісії з питань розгляду звернень громадян, всі питання були розглянуті протокольно, також дане питання не виносилось на розгляд колегії районної державної адміністрації, оскільки секретар колегії не забезпечив належну підготовку засідання колегії. Не в повному обсязі вживалися заходи щодо реалізації громадянами конституційного права на звернення, захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
У колонці "досягнутий результат" зазначено, що станом на 01.11.2022 року до районної адміністрації надійшло всього 554 письмових звернення. Громадянами найбільше порушувалось питання соціального захисту – 379, житлово-комунального господарства – 79 та 93 – різного напрямку та спрямування. Всі звернення опрацьовано та розглянуто. Проведено 6 засідань постійної діючої комісії з питань розгляду звернень громадян при районній державній адміністрації. Забезпечено контроль за строками розгляду 5 інформаційних запитів, які надійшли до районної державної адміністрації. Запити розглянуто у визначені терміни, стосувалися питань статистичного та соціально-економічного напрямку. У зауваженнях позивачкою зазначено, що головою постійної діючої комісії з питань розгляду звернень громадян при районній державній адміністрації, затвердженої розпорядженням РДА від 25.03.2021 №54 є голова РДА, саме він визначає форму проведення засідань. Колегія РДА здійснює свою діяльність відповідно до Положення, затвердженого розпорядженням РДА від 13.05.2021 №93.
В обґрунтування оцінки "2" по другому завданню зазначено, що в звітному періоді не було прийнято жодного рішення щодо проведення конкурсу на заповнення вакантних посад державної служби в районній державній адміністрації та не оголошено доборів на час дії військового стану, що призвело до невиконання частини передбачених функцій. Зокрема не проводиться робота щодо оцінки корупційних ризиків. Не забезпечено координацію роботи з впровадження та функціонування внутрішнього контролю, що призвело до невиконання законодавчих і нормативних актів, зокрема виконання розпорядження Чернівецької ОДА від 05.04.2019 №331-р. Не виконано розпорядження Чернівецької обласної державної (військової) адміністрації від 12.04.2022 року №498-р "Про граничну чисельність працівників районних військових адміністрацій (районних державних адміністрацій)" щодо приведення у відповідність структури Дністровської районної державної (військової) адміністрації.
Судом встановлено, що у колонці "досягнутий результат" вказано, що станом на 01.11.2022 оголошено 2 конкурси на зайняття вакантних посад, проведено – 1. До того ж, в зауваженнях позивачкою зазначено, що відповідно до ст. 5, 39, 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" керівник апарату одноосібно не приймає рішення про оголошення конкурсу. 
В обґрунтування оцінки "2" по третьому завданню вказано, що не дотримано правил внутрішнього трудового розпорядку в частині загальних правил етичної поведінки в районній державній адміністрації. Працівниками апарату системно ігнорується виконання доручень голови і заступників голови районної державної адміністрації.
У колонці "досягнутий результат" зазначено, що здійснювався контроль за дотриманням службової дисципліни в апараті РДА та її структурних підрозділах. Щотижнево готуються відомості документів, які перебувають на контролі районної державної адміністрації та підлягають індивідуальному виконанню державними службовцями. Щомісячно готуються відомості щодо стану виконання державними службовцями контрольних документів. Проведено 9 нарад з начальниками структурних підрозділів апарату райдержадміністрації щодо виконання завдань за тиждень та планування роботи на перспективу. В зауваженнях також вказано на відсутність фактів не дотримання правил внутрішнього розпорядку. Працівники апарату сумлінно виконують посадові обов`язки, рішення державних органів, розпорядження, доручення голови РДА, наданих на підставі та межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Крім того позивачка вказує, що їй протиправно не нараховано 0,2 кредиту ЄКТС за успішне проходження 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 базового курсу "Проведення класифікації посад державної служби".
Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, а судом не встановлено жодних зауважень щодо неналежного, неповного або несвоєчасного виконання позивачем протягом року визначених йому завдань. Доказів протилежного відповідачами суду не надано.
Відповідно до пункту 39 Порядку № 640, оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем).
Відтак подання звіту державним службовцем є його правом. Зокрема, вимог до форми та змісту звіту про виконання завдань і ключових показників Порядок № 640 не містить, а тому, державний службовець є вільним у викладенні вжитих ним заходів на виконання відповідних завдань та їх результатів.
З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що обґрунтування негативної оцінки не відповідає Критеріям виставлення балів та принципам проведення оцінювання, встановленим пунктом 3 Порядку № 640, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, які вважаються встановленими та мали вирішальне значення для подальшого затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 та доказів достовірності даних, які були взяті безпосереднім керівником позивача до уваги.
Щодо дискреційних повноважень районної державної адміністрації та відсутності повноважень у суду здійснювати оцінку прийнятих рішень, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 17 листопада 2021 року у справі № 320/425/21 та від 14 липня 2022 року у справі №440/99/21, від 26 січня 2023 року у справі №140/318/21 висловлював позицію щодо дискреційності меж суб`єкта оцінювання, яка полягає у тому, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача в частині надання оцінки виставлених суб`єктом оцінювання балів та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, оскільки судом надається виключно юридична оцінка відповідності проведеної процедури оцінювання та її результатів вимогам Порядку № 640.
Тобто, суд не може на власний розсуд визначати бали, які мав отримати державний службовець за виконання того чи іншого завдання, а також наводити власне обґрунтування виставленим балам.
В той же час, адміністративний суд у відповідності до приписів частини другої статті 2 КАС України повинен перевірити та надати юридичну оцінку відповідності проведеної процедури оцінювання та результатів оцінювання з критеріями оцінювання.
Аналогічний правовий підхід наведений у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 280/6429/19.
Таким чином, не заперечуючи наявність у суб`єкта оцінювання дискреційних повноважень щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, колегія суддів уважає, що така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.
До того ж, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Отже, результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", за відповідний рік згідно з додатком 8 повинні містити належні та достатні обґрунтування, які б дозволяли встановити дійсні підстави виставлення того чи іншого балу державному службовцю, а не формальне цитування критеріїв виставлення балів.
Відтак, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у порушення положень статті 44 Закону № 889-VIII та пункту 39 Порядку № 640 не наведено обґрунтування виставлених ОСОБА_1 балів за виконання завдань і ключових показників під час оцінювання її службової діяльності за 2022 рік, а тому висновок від 05.12.2022 щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році у частині застосування до керівника апарату райдержадміністрації ОСОБА_1 негативної оцінки не відповідає критерію обґрунтованості, визначеного частиною другою статті 2 КАС України, та не може вважатися законним та обґрунтованим навіть за умови його затвердження в установленому порядку.
До того ж колегія суддів ще раз звертає увагу, що протокол оціночної співбесіди щодо проведення оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби РДА з керівником апарату РДА ОСОБА_1 , результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", за 2022 рік від 02.12.2022, розпорядження "Про затвердження результатів оцінювання службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році", Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників державної служби районної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії "Б" у 2022 році, а також Розпорядження Дністровської районної державної адміністрації №35-00 від 20.12.2022 підписані заступником голови районної державної адміністрації Л.Селезньовою одноособово, без інших обов`язкових візуючих посадових осіб, що ставить під сумнів дотримання принципів об`єктивного та достовірного оцінювання результатів виконання.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця – ОСОБА_1 , за 2022 рік.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що і з цих підстав оскаржуване розпорядження Дністровської районної державної адміністрації не відповідає принципам верховенства права, нормам адміністративного судочинства та критеріям правомірності, відповідно має ознаки протиправного та підлягає скасуванню.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначено основні трудові права працівників.
Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено або на рівнозначній посаді.
Оскільки судом встановлено протиправність звільнення ОСОБА_1 , остання має бути поновлена на державній службі на посаді, з якої її було звільнено.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.201 у справі "Волков проти України", звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній або прирівняної до займаної посади.
У даному випадку належним та ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 , буде її поновлення на посаді керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації з 21.12.2022 року.
Відтак, позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає частковому задоволенню шляхом поновлення її з 21.12.2022 на займаній посаді, оскільки 20.12.2022 був останній робочий день позивачки до звільнення.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік (частина 2 статті 235 Кодексу законів про працю України). Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до пп. "з" п. 1, п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі за текстом Порядок №100), основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.
Відповідно до п.5 розд. ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Абзацом другим пункту 8 Порядку №100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячна кількість робочих днів розраховується діленням на 2 сумарної кількості робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Оскільки починаючи з початку 2022 року позивачкою не було пропрацьовано на займаній посаді два повні місяці поспіль (тобто без перебування на лікарняному/відпустці/відрядженні), колегія суддів вважає, що для визначення розміру середньоденної заробітної плати можливо застосувати пояснення-розрахунок середньоденної заробітної плати, відповідно до постанови КМУ від 08.02.1995 №100, до довідки №33 від 20.04.2023 року, згідно з яким середньоденна заробітна плата позивачки складає 1193,06 грн. 
Враховуючи кількість робочих днів за період вимушеного прогулу (96 днів), який обраховано з 21.12.2022 по день постановлення судового рішення (03.05.2023) та середньоденну заробітну плату позивача (1193,06 грн), суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу в розмірі: 96х1193,06 = 114тис. 533 грн. 76 коп.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу та оскарження ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 про відмову в ухваленні додаткового рішення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
В апеляційній скарзі скаржник також наголошує на тому, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.
Так, представник позивача наполягає, що 14.02.2023 року судове засідання не відбулось з підстав оголошення повітряної тривоги у м. Чернівці, а не у зв`язку з першою неявкою позивача або його представника.
Відповідно до інформації у відкритих джерелах, зокрема і на сайті https://alerts.in.ua/ судом встановлено, що 14.02.2023 року у Чернівецькій області була оголошена повітряна тривога з 09:11 год. до 10:58 год.
Також 01 листопада 2022 року Чернівецьким окружним адміністративним судом прийнято наказ "Про організацію роботи суду під час повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту" №31-ОД. Згідно з пунктом 6 вказаного наказу визначено, що суддям після сигналу "Відбій повітряної тривоги" з урахуванням графіка призначених судових засідань вирішувати питання про відкладення або продовження судового засідання.
Відтак представника позивача в телефонному режимі було повідомлено про продовження судового засідання 14.02.2022 року об 11:00 год. та необхідність з`явитись до Чернівецького окружного адміністративного суду. Однак у зв`язку з розглядом справи у Хмельницькому міськрайонному суді у представника позивача не було можливості прибути до Чернівецького окружного адміністративного суду для розгляду справи №600/139/23-а, про що ним була подана відповідна заява (а.с.120).
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не може вважати позивачку належним чином повідомленою про час та місце судового засідання. Адже про продовження засідання об 11-00 год. остання була повідомлена фактично за хвилину до його початку.
З огляду на ці обставини (оголошення тривоги, наявність обов`язку брати участь у розгляді іншої справи у представника позивачки) колегія суддів погоджується, що суд першої інстанції не мав підстав відкладати справу у зв`язку із першою неявкою позивача або його представника без поважних причин.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про те, що 17.02.2022 року о 12:00 год. судове засідання не відбулося через неявку позивачки та її представника (а.с.121). Про час та місце проведення засідання позивачка та її представник повідомлялися телефонограмою (а.с.111), судова повістка в порушення вимог п.1 .3 ст.124 КАС України не направлялася (а.с.122 зворот).
Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачка та її представники не була належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи 17.02.2023 року.
Зазначені процесуальні порушення мали своїм наслідком те, що суд 24.02.2023 року розглянув справу у порядку письмового провадження, а позивачка не могла з поважних причин подати докази про понесені судові витрати, зокрема по оплаті правничої допомоги.
Також суд першої інстанції не звернув увагу на допущені ним порушення, що в свою чергу мало наслідком винесення спірної ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення від 13.03.2023 року.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що спірна ухвала підлягає скасуванню, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу не могли бути надані суду першої інстанції через допущені ним порушення норм процесуального права. Відтак колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про розподіл відповідних судових витрат.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу
У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
В обґрунтування клопотання про відшкодування судових витрат представником позивача надано копію договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 23.12.2022 №275/22, звіт (акт) про надані послуги позивачці у зв`язку з розглядом справи №600/139/23-а від 28.02.2023, у якому вказано, що ОСОБА_1 надано правничу допомогу на суму 20 020 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №22/02/3 від 22.02.2023 про сплату 20 020 грн. 
Слід зазначити, що наведені вище положення процесуального законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на викладене, відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження своїх доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із позовними вимогами.
Водночас Дністровською РДА, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом у цій справі робіт. Клопотань відповідачем із наведенням обґрунтувань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлялося.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції врахувавши складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, дійшов висновку про наявність підстав для компенсації витрат позивачки на оплату правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Щодо сплаченого позивачкою при зверненні до суду та подачі апеляційної скарги судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд не може стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору.
В той же час позивачка не позбавлена права ініціювати процедуру повернення сплачених коштів у встановленому законом порядку.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Згідно з пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення, у відповідності до статті 317 КАС України, підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження заступника Дністровської районної державної адміністрації №35-00 від 20.12.2022, яким звільнено ОСОБА_1 з посади керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації.
Поновити ОСОБА_1 з 21 грудня 2022 рокуна посаді керівника апарату Дністровської районної державної адміністрації.
Стягнути з Дністровської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 грудня 2022 року по 03 травня 2023 року в сумі 114    533    грн. 76 коп. ( із відрахуванням обов`язкових платежів, передбачених чинних законодавством).
Стягнути з Дністровської районної державної адміністрації Чернівецької області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10    000 гривень. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Постанова суду складена в повному обсязі 10 травня 2023 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Кузьмишин В.М.    Залімський І. Г.