Ухвала
 
11 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 272/605/20
провадження № 61-4400ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду      від 30 січня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» (далі -                         ТОВ «Житомиргаз Збут») у червні 2020 року звернулося до суду з позовом                      до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 191 976,89 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що ОСОБА_1                              є побутовим споживачем природного газу, яка приєдналася до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. Оскільки відповідач несвоєчасно та не в повному розмірі здійснювала оплату за спожитий природний газ у період із 01 грудня 2016 року по 30 листопада 2019 року, утворилася заборгованість.
Андрушівський районний суд Житомирської області рішенням від 14 жовтня           2022 року, яке залишив без змін Житомирський апеляційний суд постановою            від 30 січня 2023 року відмовив у задоволенні позову.
28 березня 2023 року ТОВ «Житомиргаз Збут» звернулося до Верховного Суду                з касаційною скаргою на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду      від 30 січня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом                 на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року 2 684 грн.
Ціна позову у даній справі становить 191 976,89 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                         (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Касаційна скарга не містить посилань та обґрунтування підстав перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, а судом касаційної інстанції відповідних обставин не встановлено.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які         за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
З урахуванням того, що ТОВ «Житомиргаз Збут» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню,                    то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 січня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров