РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 555/1434/22
Провадження № 22-ц/4815/618/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Вейтас І. В.
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
третя особа – ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2023 року у складі судді Мельничук Н.В., ухвалене в м. Березне Рівненської області о 12 годині 23 хвилин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа – ОСОБА_2 , про захист прав споживачів та зобов`язання проведення реструктуризації боргу. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 22.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 378-Ф/08, за умовами якого відповідач надавав позивачу кредит в сумі 49 500 доларів США на строк з 22 серпня 2008 року по 21 серпня 2024 року або по день, визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних, для задоволення споживчих потреб Позичальника. Станом на 10.09.2015 року ОСОБА_1 погашено кредит разом з процентами в сумі 55 487,24 доларів США. 22.08.2008 року був укладений договір іпотеки між відповідачем та майновими поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом іпотеки став будинок АДРЕСА_1 , а також договір поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_2 поручалася перед відповідачем за виконання позивачем умов кредитного договору № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року.21.07.2021 року позивачем, на адресу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», рекомендованим листом була направлена заява про реструктуризацію боргу від 20.07.2021 року за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008. В 2021 році позивач отримав відповідь на заяву про реструктуризацію ПАТ АБ «Укргазбанк» № 124/32550/2021 від 21.08.2021 року, відповідно до якої банк повідомив позивача, що їм не було долучено до заяви (та вимагав долучити) документи про склад сім`ї; довідки про доходи іпотекодавця та членів його сім`ї; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця. У зв`язку з тим, що предмет іпотеки (будинок АДРЕСА_1 ) є єдиним житлом для позичальника за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 та поручителів, у зв`язку з відсутністю прав власності на інше житлове нерухоме майно, вважає, що заява про реструктуризацію заборгованості від 20.07.2021 року підлягає задоволенню. Незважаючи на наявні підстави для реструктуризації боргу та надання відповідних документів, як того вимагав відповідач, останній 02.08.2022 року у відповіді № 124/14986/2022 відмовив у реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008. Просив суд визнати відмову Банку незаконною та зобов`язати його провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року, а також стягнути на його користь судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу та судового збору.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2023 року вказаний позов задоволено. Визнано незаконною відмову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» у здійсненні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Зобов`язано Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», на підставі заяви про проведення реструктуризації від 20.07.2021 року відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» із здійсненням всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1984 гривень 80 коп..

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем обрано спосіб захисту, що не відповідає закону, а судом при ухваленні рішення допущено втручання у дискреційної повноваження Банку, оскільки реструктуризація боргу за кредитним договором – це форма реорганізації умов боргу, підчас якої боржник та кредитор домовляються про відстрочення виплат, тобто вона здійснюється на договірних засадах. Додає, що зобов`язання до реструктуризації порушує принцип свободи договору, а також право кредитодавця проводити реструктуризацію, яке є виключно право, але не обов`язком. Щодо заяви про реструктуризацію боргу пояснює, що вона подана з порушенням строку; у ній заявником не було зазначено суми заборгованості, яку слід реструктуризувати, і судом першої інстанції в ході розгляду справи також не було встановлено конкретної суми заборгованості; заява була подана засобами поштового зв`язку, хоча повинна подаватися безпосередньо до Банку з метою встановлення особи та справжності її підпису. Зауважує, що один з майнових поручителів позивача ОСОБА_3 зареєстрована за адресою, що відмінні від адреси знаходження предмету іпотеки, а тому реструктуризація боргу неможлива в силу вимог Закону України «Про споживче кредитування». Доводить, що в оскаржуваному рішенні не зазначено доказів відсутності станом на 01.01.2014 року простроченої заборгованості за кредитним договором, і в матеріалах справи таких доказів також немає, хоча цей критерій є обов`язковим для реструктуризації на вимогу позичальника. Заперечує стягнення з Банку на користь позивача судового збору, оскільки той не сплачував його при зверненні до суду як споживач, а тому судовий збір підлягав стягненню на користь держави. Зазначає, що позовна заяв не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, не містить зазначених доказів, якими обґрунтовується позовна заява. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, а також стягнути з відповідача судові витрати за розгляд апеляційної скарги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Чехомський Олег Васильович вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення..

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 378-Ф/08, за умовами якого відповідач надавав позивачу кредит в сумі 49 500 доларів США, на строк з 22 серпня 2008 року по 21 серпня 2024 року або по день, визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних. Кредит надавався на задоволення споживчих потреб Позичальника (п.1.5.).

22.08.2008 року був укладений договір іпотеки між відповідачем та майновими поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом іпотеки став будинок АДРЕСА_1 , а також договір поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_2 поручалася перед відповідачем за виконання позивачем умов кредитного договору № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року.

Станом на 10.09.2015 року ОСОБА_1 погашено кредит разом з процентами в сумі 55 487,24 доларів США.

21.07.2021 року позивачем на адресу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», рекомендованим листом була направлена заява про реструктуризацію боргу від 20.07.2021 року за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року.

У відповідь на заяву про реструктуризацію ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслав позивачу лист № 124/32550/2021 від 21.08.2021 року, яким повідомив позивача, що ним не було долучено до заяви (та вимагав долучити): документи про склад сім`ї; довідки про доходи іпотекодавця та членів його сім`ї; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця.
На виконання вимоги Банку позивач 07.07.2022 року (після відновлення роботи відповідних реєстрів, функціонування яких було тимчасово зупинено у зв`язку із збройною агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України №64/2022), надав відповідачу відповідь на вимогу № 124/32550/2021 та оригінали наступних документів:
1)Довідка про склад сім`ї та осіб зареєстрованих за адресом АДРЕСА_1 ;
2)Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 (на 2 арк.);
3)Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 ;
4)Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 (на 2 арк.);
5)Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_5 ;
6)Довідка про доходи ОСОБА_1 ;
7)Довідка про доходи ОСОБА_2 ;
8)Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 (на 2 арк.);
9)Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 (на 3 арк.);
10)Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 ;
11)Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 ;
Надіслання вказаних документів відповідачу підтверджується описом вкладення від 07.07.2022 року та накладною № 3302811290286.
Крім того у відповіді № 124/32550/2021 відповідач зазначив, що оскільки адреса реєстрації ОСОБА_3 , яка є однією з майнових поручителів відмінне від знаходження предмету іпотеки, то це є підставою для відмови у проведені реструктуризації заборгованості.

Листом № 124/14986/2022 від 02.08.2022 року Банк відмовив позивачу у реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вважав таку відмову Банку незаконною, оскільки ним були надані необхідні документів, як того вимагав відповідач, та були наявні передбачені Законом України «Про споживче кредитування» підстави для реструктуризації боргу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав чинності 23.04.2021 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, закон доповнено пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX набув чинності 23.04.2021 року, тобто кінцевим терміном подачі заяви про реструктуризацію було 24.07.2021 року.

У подані апеляційній скарзі Банк вказує на те, що оскаржуваним рішенням про зобов`язання Банку провести реструктуризацію, суд втрутився в дискреційні повноваження Банку щодо прийняття рішення про задоволення заяви позичальника або відмову в задоволенні заяви про реструктуризацію боргу, і що таке рішення базується на договірних засадах між кредитором та позичальником. Такі доводи апелянта спростовуються вищенаведеною нормою пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21 зробив правовий висновок, що відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.
Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.
Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання банку провести реструктуризацію кредитного договору.
А тому суд встановивши підстави визначені Законом, правомірно зобов`язав відповідача провести реструктуризацію.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заперечуючи проти підстав задоволення позову, Банк у апеляційній скарзі покликається, зокрема, на пропуск позичальником строку подання заяви про реструктуризацію боргу, і такі доводи, на думку, апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону. Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №        1381-IX набув чинності 23.04.2021 року, тобто кінцевим терміном подачі заяви про реструктуризацію було 24.07.2021 року.
21.07.2021 року позивачем на адресу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» рекомендованим листом була направлена заява про реструктуризацію боргу від 20.07.2021 року за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого листа.
Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.
Абзац підпункту 3 пункту Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк – до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію і не обмежує його права на звернення із такою заявою у тримісячний термін з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на наведене, твердження апелянта про те, що заява про проведення реструктуризації була отримана 26.07.2021 року з пропуском строку, не відповідає фактичним обставинам та нормам права.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява позивач про реструктуризацію боргу не містить ні умов реструктуризації, ні суми заборгованості, яка, на думку, заявника, підлягає реструктуризації, апеляційний суд зазначає наступне. 
Згідно підпункту 4 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не містить вимог про зазначення в заяві умов реструктуризації, а такі умови визначені вказаним Законом, і не можуть встановлюватися за домовленістю сторін, а тим більше не можуть бути запропоновані боржником.
Окрім того, суд бере до уваги, що відповідач як кредитодавець зобов`язаний володіти інформацією, щодо заборгованості за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року
Верховний Суд у постанові в справі № 274/6004/21 від 07 вересня 2022 року вказав, що заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації.
Зважаючи на наведене, у відповідача відсутні підстави для відмови у проведені реструктуризації заборгованості позивача.

Банк у своїй апеляційній скарзі вказує, що станом 01.01.2014 року у позивача існувала прострочена заборгованість, а тому суд безпідставно застосував Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та необґрунтовано зобов`язано Банк провести реструктуризацію заборгованості

Відповідно до ч. З ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 4 цієї статті якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, копія розрахунку заборгованості станом на 14.09.2015 року, підписана заступником головного бухгалтера банку і завірений печаткою банку, була надана АБ «Укргазбанк» до суду та відповідачу в додатках до відповіді на відзив. 

Покликання апеляційної скарги на таку підставу для відмови у задоволенні заяви про реструктуризацію боргу, як реєстрація місця проживання майнового поручителя ОСОБА_3 за іншою адресою, ніж та, за якою знаходиться предмет іпотеки, апеляційним судом оцінюються критично.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», для реструктуризації заборгованості вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:
-предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, АРК та місті Севастополі);
-у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, АРК та місті Севастополі);
-предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, АРК та місті Севастополі).

Як вбачається із матеріалів справи, предмет іпотеки – будинок АДРЕСА_1 – є єдиним житлом позичальника за кредитним договором № 378-Ф/08 від 22.08.2008 року та поручителів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак за цією адресою не проживає. Листом № 501/4269 від 21.10.2021 року ОСОБА_3 зверталася до Банку за наданням дозволу на реєстрацію в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки, проте Банк відмовив у наданні дозволу ОСОБА_3 , за місцем її фактичного проживання листом за № 5-70/3103/2021 від 03.11.2021 року.

Норма підпункту 2 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» вказує на альтернативність, оскільки містить слово «або», таке житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, тобто Закон не вимагає, щоб в такому житлі одночасно проживали і позичальник ( ОСОБА_1 ) і майнові поручителі. Крім того, що відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. 

В частині доводів апелянта про неправомірне стягнення судового збору з Банку на користь позивача, який не сплачував його при зверненні до суду з позовом, апеляційний суд зазначає, що після подання позовної заяви ОСОБА_1 її було залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору. У встановлений судом строк такі недоліки позивачем усунуто та сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією №101 від 14.09.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
За наведеного, покладення судових витрат у вигляді судового збору на відповідача є правомірним, таким, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про обрання позивачем неналежного способу захисту, апеляційний суд бере до уваги, що право на судовий захист не є абсолютним, зокрема, однією з підстав для обмеження права на звернення до суду за захистом є використання цього права в цілях, які явно суперечать цілям звернення до судового органу, тобто не для захисту та відновлення прав та свобод. Зловживання правом на звернення до суду становить собою такий вид зловживань процесуальним правом, за якого, вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, зокрема, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Як вбачається з обставин справи, зверненню до суду з цим позовом передували тривалі цивільно-правові відносини, під час здійснення котрих виникли порушення законних прав та інтересів позивача як споживача за кредитним договором. Єдиним ефективним способом відновлення порушених прав є зобов`язання відповідача провести реструктуризацію, ефективність такого способу захисту підтверджується і постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом
на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2023 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Хилевич С. В.

                                                                       Вейтас І. В.