Справа № 346/5156/22 
Провадження № 22-ц/4808/493/23 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів                                             Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,  
розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Калинюком О.П. 03 лютого 2023 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 08 лютого 2023 року, 
                                                      в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року представник ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що із відповідачем перебувала у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року. Рішенням цього ж суду від 24.04.2014 року призначено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно,  але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона 10.10.2019 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », а ІНФОРМАЦІЯ_2 дочці ОСОБА_3 виповнилося 18 років і стягнення аліментів за зазначеним рішенням припинилося.  Однак, дочка є студенткою 1 курсу денного відділення Львівського національного університету імені Івана Франка та закінчує навчання в червні 2026 року. Батько дитини після розірвання шлюбу з 2014 році, окрім сплати аліментів, жодним чином не приймає участі у вихованні дочки та додаткових витратах. Вступ дитини до вищого навчального закладу тягне за собою додаткові витрати на її утримання на період навчання, вона навчається на платній формі навчання, вартість якого становить 13718  гривень за І півріччя. Оскільки дочка повнолітня, вважає за доцільне стягувати аліменти безпосередньо на її користь. Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до припинення навчання у навчальному закладі, але не більше,до досягнення нею двадцяти трьох років, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-4).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.12.2022 року і до закінчення (припинення) дочкою навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.  В іншій частині вимог відмовлено в зв`язку з їх безпідставністю.  Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок на користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць (а.с.40-42).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що заява відповідача від 17.01.2022 року з додатками повинна була бути оформлена у формі відзиву на позовну заяву та відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Однак, в додатках до заяви відсутні відомості про направлення цієї заяви на адресу позивачки. Про таку заяву з додатками дізналася лише 01.03.2023 року після ознайомлення з матеріалами справи, тому була позбавлена надати відповідь на відзив та викласти свої заперечення і подати додаткові докази на спростування доводів відповідача.
Зазначає, що відповідач у якості доказів про негативний стан здоров`я долучив діагностичний висновок від 02.12.2020 року, висновок лікаря від 03.12.2020 року та копію його амбулаторної медичної книжки про відвідування лікаря-травматолога від 02.06.2022 року.
Звертає увагу суду, що ці докази підтверджують лише тимчасову втрату працездатності у певний період в 2020 році та в 2022 році. Однак, доказів того, що відповідач має стійку втрату працездатності, зокрема, призначення йому групи інвалідності, суду не надав, як і не надав будь-яких документально підтверджених витрат на придбання ним ліків чи оплати будь-яких видів лікування чи перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. Тому вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього негативного стану здоров`я та наявності матеріальних витрат, пов`язаних із лікуванням.
Зазначає, що доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює утримання відповідачем повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, також не надано.
Окрім того, згідно Інформаційної довідки з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 має у власності житловий будинок та земельну ділянку.
Також звертає увагу на те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку та весь її особистий щомісячний дохід складає 860 гривень одноразової допомоги на дитину. В утриманні спільної з відповідачем дочки на даний час допомагає другий чоловік та її мати. Так, 20.01.29023 року вона повторно оплатила 13718 грн за друге півріччя за навчання дочки, про що долучає відповідну квитанцію.
Просить суд звернути увагу на ту обставину, що при зверненні до суду із позовною заявою та визначенням аліментів на утримання повнолітньої дочки просила стягувати такі у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, наголошуючи на тому, що дочка навчається на денній формі навчання, тому немає можливості працевлаштуватись та забезпечити себе самостійно. 
Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб з грудня 2022 року складав 2684 грн. Тому вважає справедливою та обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 3 000 гривень щомісячно.
Окрім цього, суд вийшов за межі позовних вимог та самостійно і необґрунтовано змінив спосіб стягнення аліментів на утримання дочки із твердої грошової суми на частку від доходів відповідача, з чим вона категорично не погоджується.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.48-51).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.03.2005 (а.с.5).
Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2014 року і до досягнення повноліття дитиною (а.с.6).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6   зареєстрували шлюб 10.10.2019 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – « ОСОБА_4 ».
Згідно з даними довідки №579/22, виданої ДВНЗ "Львівський національний університеті імені Івана Франка" 19.10.2022 року, ОСОБА_3 є студенткою І-го курсу денної форми навчання цього навчального закладу, спеціальність: " Українська мова та література " (а.с.11).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, про що подав відповідну заяву та ряд документів про наявність інших утриманців (двох неповнолітніх дітей у повторному шлюбі) та про стан здоров`я.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 також має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.24, 25).
Також відповідачем долучено ряд медичних документів, із яких слідує, що ОСОБА_2 проходив обстеження в кабінеті магнітно-резонансної томографії 02.12.2020 року, за висновком якого йому діагностовано екструзії міжхребцевих дисків L1-2,L4-5; протрузії дисків L2-3, L3-4; дегенеративний спеціальний стеноз на рівні L4-5; форамінальний субстеноз на рівні L1-2,L4-5 (зліва), L3-4 (справа); остеохондроз; спондилоартроз. Рекомендовано консультацію вертибролога (а.с.30) та призначено відповідне лікування (а.с.31-32). Згідно запису в медкарті хворого, відповідач відвідував травматолога 02.06.2022 року,  (а.с.33).
Позивачкою долучено квитанції про сплату нею за навчання дочки ОСОБА_3 13 718,00 гривень за перший семестр та таку ж суму – за другий семестр  2022 -2023 навчального року (а.с.15,  38).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , у другому шлюбі позивачки ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_9 (а.с.39).
До апеляційної скарги позивачкою долучено Інформацію. З Державного реєстру речових прав на нерухоме  майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держпавного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, із якої встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0997 га з кадастровим номером 2621686201:01:003:0051 по АДРЕСА_1 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 65,3 кв.м за цією ж адресою (а.с.57-61).
Згідно довідки Управління соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області №110 від 30.01.2023 року, ОСОБА_1 отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 гривень в місяць. Сукупний дохід з липня 2022 року по грудень 2022 року становить 5160,00 гривень. Інших видів ДСД не одержує (а.с.62).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ст.180-183,191 СК України, врахувавши, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею 23-річного віку.
З висновком в частині способу стягнення аліментів не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової  сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження  ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у  батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 
Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів  та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень,  а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Проте, при визначені способу стягнення аліментів, суд першої інстанції не врахував наступне.
ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання  повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, саме у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до припинення навчання у навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Визначаючи розмір аліментів у частці від всіх видів заробітку (доходу), місцевий суд, не врахував, що відповідно до положень ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері або батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, та незважаючи на те, що позивач просила стягувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі, стягнув аліменти у частці від доходу. Мотиви, з яких він виходив, визначаючи спосіб стягнення аліментів у частці від доходу, суд першої інстанції в рішенні не навів.  
Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
З вказаних норм закону вбачається, що спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.
Проте, суд першої інстанції без врахування вказаних норм закону, що підлягали до застосування, вийшовши за межі позовних вимог, з власної ініціативи визначив спосіб та розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частина 3 статті 181 СК України встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не пов`язує з цим працездатність чи безробіття відповідача.
Отже, спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем, а тому суд не повинен був стягувати  аліменти у частці від доходу, оскільки така вимога суперечить чинному законодавству.
Виходячи із зазначених положень, визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу аліментів. Присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі).
Так чином, суд першої інстанції, порушив норми матеріального права та вийшов за межи позовних вимог, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, і самостійно обрав інший спосіб стягнення аліментів, ніж просив позивач, що суперечить принципу диспозитивності, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить з   того, що відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фінансової забезпеченості відповідача (скрутного матеріального становища) не може свідчити про відсутність можливості надання утримання повнолітній дочці та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.  
Посилання відповідача на поганий стан здоров`я на основі поданих ним  документів не свідчить про неможливість останнього працевлаштуватися або виконувати будь-яку роботу, маючи на меті отримання доходу, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази. Зокрема, доказів того, що відповідач має стійку втрату працездатності (призначення йому групи інвалідності чи будь-яких документально підтверджених витрат на придбання ним ліків або оплати будь-яких видів лікування, перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, тощо). Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього стану здоров`я, який перешкоджає працевлаштуванню та наявності протипоказань до виконання певних видів робіт, наявності матеріальних витрат, пов`язаних із лікуванням.
Жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді першої чи апеляційної інстанцій, з яких можна було б зробити висновок про матеріальний стан, відповідач не надав. Крім того, відповідач не надав інформації, що його дохід змінився та він не має можливості оплачувати аліменти. 
Той факт, що апелянт має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, не впливає на обов`язок відповідача, як батька, надавати матеріальне забезпечення повнолітній дочці на період продовження нею навчання до 23 років.
Разом з тим, за положеннями ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Встановлено, що позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та весь її особистий щомісячний дохід складає 860 гривень одноразової допомоги на дитину.
Оскільки відповідач не представив суду жодних даних про свої доходи,  врахувавши, що на утриманні відповідача перебувають інші неповнолітні діти, а також те, що повнолітня дочка сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не має можливості працювати та отримувати доходи, приймаючи до уваги вартість навчання і наявність інших супутніх витрат, які безспірно виникають у зв`язку із навчанням (проїзд до місця навчання, придбання необхідної літератури тощо),  а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Суд приймає до уваги, що за станом здоров`я відповідач не має обмежень щодо виконання будь-яких робіт. 
Відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він не має реальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Враховуючи викладене, із відповідача ОСОБА_2   підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дочки на ім`я стягувача ОСОБА_1 , починаючи з 09 грудня 2022 року і до припинення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23-річного віку.
З огляду на викладене, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2023 року підлягає зміні.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,  суд
                                                   п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Змінити рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2023 року в частині способу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_2 в інтересах та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно,   починаючи з 09 грудня 2022 року і до припинення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення дочкою 23-річного віку.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1490,00 гривень (одна тисяча чотириста дев`яносто гривень нуль копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                                  І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В. Василишин
                                                                                                                       В.Д.Фединяк
Повний текст постанови складено 11 травня 2023 року.