ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 р. 	Справа № 480/6101/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Подобайло З.Г. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 07.11.22  по справі № 480/6101/22
за позовом          ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  
до        Управління Державної міграційної служби України в Сумській області                         
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якій просила суд першої інстанції: 
- визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (відповідь №5901.3-3722/59.1-22 від 17.08.2022) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона як мати неповнолітнього ОСОБА_2 , який досяг віку 14 років, у серпні 2022 звернулася до відповідача у даній справі із заявою про видачу неповнолітньому ОСОБА_2 паспорту у вигляді книжечки зразка 1994 року. Проте, листом від 17.08.2022, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області повідомило позивача про відмову у видачі паспорта у вигляді книжечки зразка 1994 року, у зв`язку з відсутністю відповідного рішення суду та недосягненням ОСОБА_2 16-річного віку. На її думку, така відмова є протиправною, оскільки порушує право неповнолітнього ОСОБА_2 , який досяг віку 14 років, на отримання паспорту.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №480/6101/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (Номер категорії справи 102070000). Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задоволено.
Визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови, викладеній в листі 17.08.2022 № 5901.3-3722/59.1-22, в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області  оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Управління Державної міграційної служби України в Сумській області не погодившись з рішенням суду, подало  апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу УДМС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 по справі № 480/6101/22 - задовольнити. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 по справі №480/6101/22 скасувати, та постановити нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 по справі №480/6101/22 відмовити.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оскаржуване рішення суду прийнято з грубим порушенням норм матеріального права та процесуального права. Зазначає, що нормами Закону №5492-VІ, визначено, що паспорт громадянина України є документом, який посвідчує особу та підтверджує громадянство України, такий паспортний видається громадянам України, що досягли 14-річного віку і виготовляється у формі картки. Вказує, що на виконання положень Закону №5492-VІ, Кабінетом Міністрів України розроблено «Порядок оформлення,    видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302. Разом з тим, на даний час продовжує діяти Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992. Згідно пункту 2 «Положення про паспорт», паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. З метою реалізації норм законодавства закріплених у «Положенні про паспорт» розроблено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року №456. Зазначає, що згідно діючих норм законодавства видача паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки (зразка 1994 року) здійснюється особам, що досягли 16-річного віку на підставі «Положення про паспорт» згідно Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, і за умови подання комплекту документів передбачених пунктом 1 Розділу ІІІ Тимчасового порядку. Окрім того, посилається, що суд першої інстанції не врахував, що положеннями статті 16 Закону України №5492-VI передбачено вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Відтак, положеннями пункту 1 частини 7 статті 16 Закону України №5492 -VI, визначено, що уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі якщо за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа. Зазначає, що як вбачається з матеріалів розглядуваної справи на момент звернення позивачів до Сумського відділу № 2 УДМС у Сумській області, УДМС у Сумській області, ОСОБА_2 не досяг 16-річного віку, а також позивачами не подано повний пакет документів, а саме - не надано рішення суду, яким органи ДМС України зобов`язано оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Вважає, що таким чином, ні УДМС у Сумській області, ні його територіальні підрозділи                   не мали законних підстав для оформлення та видачі ОСОБА_2 пасортного документа зразка 1994 року. Оскільки, на дату звернення ОСОБА_2 не досяг 16-річного віку, тобто віку з якого виникає право на документування паспортом громадянина України зразка 1994 року в порядку визначеному діючим законодавством, то права останнього на даний час не являються порушеними, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 по справі                         № 480/6101/22 є незаконним та таким, що ухвалене з істотним порушенням норм матеріального права. Зазначає, що наведене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 19.09.2018 за результатами розгляду типової справи № 806/3265/17.
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.
Учасникам по даній справі було направлено та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 було направлено та отримано нею копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , як мати неповнолітнього ОСОБА_2 , який досяг віку 14 років, звернулася до Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою про видачу неповнолітньому ОСОБА_2 паспорта у вигляді книжечки зразка 1994 року.
Листом від 17.08.2022 № 5901.3-3722/59.1-22 Управління Державної міграційної служби України в Сумській області повідомило позивача про відмову у видачі паспорта у вигляді книжечки зразка 1994 року, у зв`язку з недосягненням ОСОБА_2 16-річного віку та відсутністю рішення суду про зобов`язання відповідача оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , вважаючи дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (відповідь №5901.3-3722/59.1-22 від 17.08.2022) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправними, звернулася до суду першої інстанції із позовними вимогами у даній справі. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для визнання протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови, викладеній в листі 17.08.2022 № 5901.3-3722/59.1-22, в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Сумській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 та відповідно для задоволення вимог зобов`язального характеру. 
Колегія суддів погоджується  з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-ІІІ (далі по тексту - Закон України "Про громадянство України") визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Згідно приписів ч. 1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року №5492-VI (далі по тексту - Закон №5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України. Згідно з ч.3 ст.13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до ст.14 Закону №5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Згідно з ч.1 ст.21 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Відповідно до п.3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII (далі  по тексту  - Положення №2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Приписами п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 (далі по тексту  - Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
Згідно з п.2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 1 січня 2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог п.2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992№2503-XII;
- з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно з п.3 Постанови №302 установлено, що: прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.
Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 року №398 "Про внесення зміни до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302" (далі по тексту - Постанова №398), до Постанови № 302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2016 року №456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі по тексту - Порядок №456).
Згідно з п.1 Порядку № 456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Колегія суддів зазначає, що спір у даній справі виник у зв`язку відмовою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Так, питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі. 
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18, провадження №11-460заі18) позов задоволено частково та визнано протиправною відмову Відділу Управління Державної міграційної служби у видачі особі  паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно  до Положення № 2503-XII; зобов`язано Відділ Державної міграційної служби оформити та видати особі  паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно  до Положення № 2503-XII.
Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону       №5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.
Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Законодавець, приймаючи Закон України від 14 липня 2016 року №1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України", яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.
При цьому, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак, таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Колегія суддів наголошує, що п.3 Постанови № 2503-ХІІ передбачає, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. №185" від 12.06.2013 року №415 відновлено дію постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України" від 04.06.1994 року № 353, якою затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (у вигляді паспортної книжечки).
При цьому, колегія суддів зазначає, що положення Постанови № 2503-ХІІ не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки.
На виконання вказаної постанови Міністерством внутрішніх справ України виданий наказ від 13.04.2012 року №320 "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", який встановлював форму заяви про видачу паспорта та перелік документів, які необхідно подати, однак вказаний наказ втратив чинність 01.03.2018 року. Разом з цим, втрата чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 року №320 не позбавляє права особи звернутися до відповідних органів Державної міграційної служби України із заявою про отримання паспорту громадянина України у формі книжечки, передбаченого Постановою                   № 2503-ХІІ, в іншому випадку це б суперечило принципу верховенству права.
Відповідно до п.2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII паспорт громадянина України  видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Згідно пункту 3 Розділу І Порядку №456 оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України: 1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.
Водночас, частиною 2 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.
Однією із ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.
Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.
В свою чергу, постанови Верховної Ради приймаються з конкретних питань з метою здійснення її установчої, організаційної, контрольної та інших функцій.
Питання застосування нормативно-правових актів, виданих одним і тим же органом, які мають різну юридичну силу та не узгоджуються між собою, відображені у листі Міністерства юстиції від 26 грудня 2008 року №758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", у якому зазначено, що у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили.
Колегія суддів вважає, що в контексті наведеного вище,  застосуванню підлягає норма ч.2 ст.21 Закону №5492-VI, якою передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. 
Надаючи  правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що  суд першої інстанції не врахував, що положеннями статті 16 Закону України №5492-VI передбачено вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа,  посилаючись у зв`язку з цим на те, що на момент звернення позивачів до Сумського відділу № 2 УДМС у Сумській області,  позивачами                  не подано повний пакет документів, а саме - не надано рішення суду, яким органи ДМС України зобов`язано оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Відповідно до п.1 розділу ІІІ Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року №456, для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник подає, серед іншого, рішення суду.
Разом з тим, пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Отже, аналіз вказаної норми цього Положення вказує щодо відсутності вимог про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки. 
Крім того, надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються того, що на момент звернення позивачів до Сумського відділу №2 УДМС у Сумській області, УДМС у Сумській області, ОСОБА_2 не досяг 16-річного віку, а тому оскільки на дату звернення позивач не досяг 16-річного віку, тобто віку з якого виникає право на документування паспортом громадянина України зразка 1994 року в порядку визначеному діючим законодавством,  права позивача на даний час не являються порушеними, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, дійсно, з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до територіального органу Управління Державної міграційної служби України у Сумській області, ОСОБА_2 не виповнилося ще 16 років. 
Відповідно до пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річноговіку.
Тимчасовий порядок №456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Водночас, частиною 2 статті 21 Закону №5492-VI  передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Таким чином, вимогами вказаного Закону та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII по різному врегульовано вік, з якого особа може отримати паспорт громадянина України.
Колегія суддів з огляду на зазначене, враховуючи при цьому приписи ч.3 ст.7 КАС України, які передбачають, що у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, зазначає, що в даному випадку застосуванню у спірних правовідносинах у даній справі підлягають приписи Закону №5492-VI (частина 2 статті 21 Закону №5492-VI), як правового акта, який має вищу юридичну силу та який прийнятий пізніше у часі, яким вікове обмеження на оформлення та видачу паспорта громадянина України визначено саме з 14-річного віку. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на імперативність приписів Закону №5492-VI, відповідно до вимог яких  встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України. У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації позивачем своїх громадянських прав.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №420/4049/20.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника, в обґрунтування своєї позиції, на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17, оскільки такі посилання фактично ґрунтуються на хибному тлумаченні змісту вказаного рішення (постанови) Великої Палати Верховного Суду. 
Доводи апеляційної скарги  про те, що ні УДМС у Сумській області, ні його територіальні підрозділи не мали законних підстав для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспортного документа зразка 1994 року є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вже вище. 
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином,  колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову, шляхом визнання протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови, викладеній в листі 17.08.2022 № 5901.3-3722/59.1-22, в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Сумській області  оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірності його дій, які є предметом оскарження у даній справі.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог                                 ст.139 КАС України, відсутні.
 Враховуючи те, що дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 по справі                                                 №480/6101/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    З.Г. Подобайло