КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №359/4460/22                                                    Головуючий у 1 інстанції: Борець Є.О.
провадження №22-ц/824/6247/2023                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
09 травня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П., 
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що з нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 21 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 
Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народився ще один син ОСОБА_4 , що свідчить про зміну сімейного стану позивача. 
Тому, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 зазначали, що зміна сімейного стану ОСОБА_2 не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . Крім того, стан здоров`я позивача не перешкоджає йому влаштуватись на роботу та щомісячно отримувати заробіток в розмірі, достатньому для утримання обох дітей. 
Тому, просили суд відмовити у задоволенні позову.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року позов задоволено.
Змінено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15 500 грн.
Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ВС у постанові по справі №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року зробив висновок про те, що суди не звернули уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
При цьому позивач вказує, що підставою для зменшення розміру аліментів є перебування на його утриманні непрацюючої дружини ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ОСОБА_4 , а також ОСОБА_3 .
Проте, з даним твердженням погодитись неможливо, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних обставин позивачем не надано. Щодо утримання дитини в новому шлюбі, то варто зазначити, що у матері дитини є такий же обов`язок щодо її утримання, як і у батька.
Звертає увагу суду, що обставини фінансового стану платника податків були об`єктом дослідження суду при винесенні рішення про стягнення аліментів, тому особливістю доказування в даній справі є зміна раніше встановлених обставин.
Окремо звертає увагу суду, що доводи позивача з посиланням на ст.183 СК України, що на двох дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, не є підставою для зміни розміру аліментів. Окрім того, такі доводи позивача зводяться до вільного трактування норми закону.
В даному випадку мова йде про безспірну суму, при якій стягувач може стягнути аліменти за судовим наказом.
Вказує, що позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували виникнення у нього обставин для зміни розміру аліментів, встановлених рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12.07.2018 року у справі №359/2129/18-ц.
На переконання апелянта, визначений раніше судом розмір аліментів відповідає найкращим інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.
Також щодо зробленого судом висновку про погіршення матеріального стану позивача через те, що в січні 2020 року позивач був звільнений з роботи та станом на час розгляду цивільної справи він залишається не працевлаштованим слід зазначити наступне.
При винесенні судового рішення судом не було належним чином досліджено докази у справі, чим порушено ч.1 ст.229 ЦПК України та ч.1 ст.376 ЦПК України та не враховано висновки Верховного суду у аналогічних правовідносинах в порушення п.4 ст.263 ЦПК України. Вказані порушення стали наслідком неповного з`ясування обставин справи та визнання судом недоведених обставин встановленими. Зазначені порушення є самостійною підставою для скасування судового рішення повністю.
Щодо судових витрат на надання професійної правничої допомоги зазначає, що оскільки апеляційна скарга може бути задоволена, а рішення суду першої інстанції скасоване, у відповідача може виникнути право на стягнення витрат на правничу допомогу, понесених в зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.
В зв`язку з цим вважає за необхідне надати повний перелік судових витрат відповідача.
При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.
Послуги з написання апеляційної скарги склали 5 000 грн. (5 год.), на підтвердження чого надано акт наданих послуг та квитанція.
У випадку розгляду справи з викликом сторін у суді апеляційної інстанції відповідач планує понести витрати на участь у судовому засіданні в сумі 2 000 грн.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 доведено зміну його сімейного стану та погіршення матеріального стану. 
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме від 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.83).
Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановлено, що як убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 січня 2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого записаний ОСОБА_2 , що свідчить зміну сімейного стану позивача (а.с.6). 
Крім того, зі змісту довідок про доходи від 24 червня 2022 року вбачається, що протягом лютого 2018 року - грудня 2019 року ОСОБА_2 працював у ФОП ОСОБА_7 на посаді вантажника, однак у січні 2020 року позивач був звільнений з роботи та на час розгляду даної справи він залишається не працевлаштованим, що свідчить також про погіршення його матеріального стану (а.с.66, 67). 
Також судом встановлено, що продовження стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі, визначеному рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2018 року, призведе до збільшення розміру заборгованості по сплаті аліментів.
Зокрема, зі змісту довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №27214 від 17 червня 2022 року вбачається, що раніше у ОСОБА_2 вже виникла заборгованість зі  сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , розмір якої станом на 31 травня 2022 року становив 165 113 гривень 52 копійки (а.с.44-45). 
Зі змісту довідки державного виконавця Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №69816 від 21 вересня 2022 року вбачається, що означена заборгованість була погашена (а.с.57). Це пояснюється тим, що 04 липня 2022 року позивач сплатив ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 000 гривень 09 копійок, а 15 серпня 2022 року - грошові кошти в розмірі 1 700 гривень, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.82). 
Тому ОСОБА_1 подала до Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ (м. Київ) заяву, в якій вона здійснила прощення ОСОБА_2 іншої частини заборгованості, що свідчить про те, що довідка державного виконавця Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №69816 від 21 вересня 2022 року не підтверджує належний матеріальний стан позивача та не є належним доказом в розумінні ст.78 ЦПК України (а.с.75).
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що є допустимим змінити розмір аліментів, визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2018 року, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Головуючий:  

Судді: