ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження № 22-ц/821/639/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 711/1813/20 Категорія: на ухвалу  	Демчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новікова О.М., 

секретар: Новицька Н.О.,

учасники справи: 

позивач за первісним позовом, 
відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 ;

відповідач за первісним позовом,
позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Скіць Станіслав Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скіця Станіслава Миколайовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Раніон», ТОВ «ТД «Наші двері»,

в с т а н о в и в:

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Раніон», ТОВ «ТД «Наші двері».
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.03.2020 відкрите загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2020 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2020 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та об`єднано їх в одне провадження.
23.08.2022 представником ОСОБА_1 – адвокатом Скіць С.М. подану заяву про збільшення позовних вимог.
В заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просив суд: визнати право власності на автомобіль марки Nissan Х Trail: рік випуску 2014, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 за ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості автомобіля марки Nissan Х Trail: рік випуску 2014, державний номер НОМЕР_1 ; визнати право власності на автомобіль Hyundai HD 65: рік випуску 2004, державний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 за ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості автомобіля марки Hyundai HD 65: рік випуску 2004, державний номер НОМЕР_3 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на наступні об`єкти: приміщення громадського будинку під лiт. «Л», «Л1», загальною площею приміщень 348,2 кв.м, згідно з Технічним паспортом від 11.12.2019, Склад (тимчасова будівля) під літ. «О», основна площа забудови 1882,2 кв.м, згідно з Технічним паспортом вiд 11.12.2019; у разі неможливості визнання за ОСОБА_1 права власності на приміщення громадського будинку під лiт. «Л», «Л1», загальною площею приміщень 348,2 кв.м, згідно з Технічним паспортом від 11.12.2019, склад (тимчасова будівля) під літ. «О», основна площа забудови 1882,2 кв.м, згідно з Технічним паспортом вiд 11.12.2019 - стягнути половину вартості цього майна з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; визнати спільним сумісним майном подружжя кошти, які містились в період з 23 серпня 2013 року до 21 травня 2020 року на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в банківських установах: АТ «Мегабанк»; АТ «ldea Bank»; ПAT «Банк Восток»; КБ «ПриватБанк»; АБ «УКРГАЗБАНК»; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину грошових коштів, розміщених в період з 23 серпня 2013 року до 21 травня 2020 року на депозитних рахунках, оформлених на ім`я ОСОБА_2 , відкритих в банківських установах: АТ «Мегабанк»; АТ «ldea Bank»; ПAT «Банк Восток»; КБ «ПриватБанк»; АБ «УКРГАЗБАНК»; визнати спільною сумісною власністю подружжя кошти в розмірі 6 543 050 грн., які надані ОСОБА_2 - ТОВ ТД «Наші двері» на підставі договору №1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019, що встановлено заочним рішенням Придніпровського районного суду від 28.07.2021 у справі № 711/873/20; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 271 525 грн, як частина коштів від 6 543 050 грн, наданих ОСОБА_2 ТОВ ТД «Наші двері» на підставі договору №1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості продукції ТОВ ТД «Наші двері» в розмірі 3708601 грн 60 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Разом із заявою про збільшення позовних вимог, представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про продовження строку для подання заяви про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що після закриття підготовчого засідання у справі, суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. 28.07.2021 ухвалене рішення, яке набрало законної сили 03.09.2021 у справі № 711/873/20 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ТД «Наші двері», яким стягнуто з ТОВ «ТД «Наші двері» на користь ОСОБА_2 безпроцентну фінансову допомогу в розмірі 5952000 грн та судовий збір в розмірі 10510 грн.
З вказаного судового рішення їм стало відомо, що в період шлюбу ОСОБА_2 використала спільні кошти подружжя для надання безпроцентної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» в pозмірі 6 543 050,00 гривень та в подальшому отримала кошти від ТОВ «ТД «Наші двері» в pозмірі 591050,00 гривень, що являються спільним майном подружжя. Дані кошти отримала виключно ОСОБА_2 .
Також, ОСОБА_1 дізнався, що перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_2 відкрила ряд депозитних рахунків у різних банках, якi періодично поповнювала за рахунок спільних коштів подружжя, без відома Позивача ОСОБА_1 
ОСОБА_2 вкладала гроші як фізична особа на депозитні рахунки, що формувалися з спільних сімейних доходів. 
Грошові кошти, внесені сторонами у банківську установу за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії чи інших доходів подружжя, незалежно від того на чиє ім`я вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя i частки сторін у них є рівними.
На адресу листування на ім`я ОСОБА_2 систематично надходять листи про депозитні вклади в наступних банках: «Мегабанк»; «ldea Bank»; ПAT «Банк Восток»; КБ «ПриватБанк»; АБ «УКРГАЗБАНК».
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким встановлено, що на строк дії карантину продовжуються yci основні процесуальні строки, встановлені як для учасників справи, так i для самого суду.
Так, в ЦПК України внесено зміни: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Крім того, рекомендаціями Ради суддів України від 02 березня 2022 року запропоновано в умовах воєнного стану по можливості продовжувати процесуальні строки.
Запровадження воєнного стану загальмували швидкість отримання інформації із відкритих реєстрів, що стало однією із причин несвоєчасного подання цієї заяви.
Крім того, позивач ОСОБА_1 змінив представника у даній справі, що також потребувало додаткових часових затрат на ведення справи.
За таких обставин, представник ОСОБА_3 – адвокат Скіць С.М. просив суд визнати причини пропуску строку для подання заяви про збільшення позовних вимог поважними та поновити строк для подання заяви про збільшення позовних вимог, та прийняти збільшені позовні вимоги.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Скіця С.М. про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог – відмовлено.
Заяву представника позивача про збільшення позовних вимог від 22.08.2022 у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Раніон», ТОВ «ТД «Наші двері» – залишено без розгляду.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що вказані заявником обставини у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, не є поважною причиною пропуску строку подачі заяви про збільшення позовних вимог, з огляду на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне подання заяви про збільшення позовних вимог. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При розгляді клопотання про поновлення процесуального строку, суд першої інстанції врахував, те, що позивач та відповідач є засновниками ТОВ «ТД «Наші Двері». Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 встановлено, що 05.03.2019 Протоколом № 3 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ» учасниками Товариства, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було прийнято рішення, зокрема: - надати дозвіл та уповноважити директора ОСОБА_2 на укладення Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги в сумі 6500000,00 грн з 05.03.2019 зі строком повернення цієї допомоги до 31.01.2020 (включно); - у разі неповернення (дострокове повернення) безпроцентної фінансової допомоги на це майно товариства звернення стягнення та накладається арешт з метою задоволення вимог надавача безпроцентної фінансової допомоги.
На виконання вказаного рішення суду, 05.03.2019 між ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ» (Отримувач за договором) та ОСОБА_2 (Надавач за договором) було укладено Договір № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги (далі Договір), згідно з яким розмір поворотної фінансової допомоги за Договором становить та не може перевищувати за сумою наданих протягом року коштів 6 500 000,00 грн. (п. 2.1. Договору). Сторони погоджуються, що поворотна фінансова допомога, розмір якої визначено в п. 2.1. Договору, може надаватись як одним платежем, так і декількома (щомісячно, щоквартально, і т.д.), але в будь-якому разі, сума цих платежів у сукупності не повинна перевищувати розмір поворотної фінансової допомоги визначеної в п. 2.1. Договору (п. 2.2. Договору).
За таких обставин місцевий суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 , ще 05.03.2019 достовірно було відомо про те, що ОСОБА_4 використала спільні кошти подружжя для надання безпроцентної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» в pозмірі 6 543 050,00 гривень, а тому посилання представника позивача на те, що про вказані обставини вони дізналися з рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021, не заслуговують на увагу.
Суд також не вбачав підстав для поновлення пропущеного строку для подання заяви про збільшення позовних вимог з підстави введення карантинних обмежень, оскільки представником позивача жодним чином не обгрунтовано, як саме карантинні обмеження перешкоджали для подачі відповідної заяви на стадії підготовчого розгляду справи.
Введення воєнного стану в Україні, та зміна позивачем свого представника також, на думку суду першої інстанції, не є поважними причинами для поновлення процесуального строку для подачі заяви про збільшення позовних вимог.
Не погоджуючись із ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2023 року, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Скіць С.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про поновлення строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та вирішення питання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог до розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для звернення з заявою про збільшення позовних вимог стало те, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з ТОВ «ТД» «Наші двері» на користь ОСОБА_2 наданої нею безпроцентної фінансової допомоги. При цьому, цим рішенням прямо встановлено походження наданої відповідачкою товариству безпроцентної фінансової допомоги – за рахунок спільних коштів подружжя. Таке рішення набрало законної сили після закриття підготовчого провадження, що є підставою для визнання поважними причин пропуску строку для звернення з заявою про збільшення позовних вимог.
Скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам заявника про те, що після закінчення підготовчого засідання (01.07.2020), позивач лише на початку січня 2022 року дізнався про відкриті депозитні рахунки ОСОБА_2 , які містять кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають розподілу в рівних частинах між подружжям. Враховуючи той факт, що дана інформація не була відома позивачу та його представнику ні на момент подачі позовної заяви, ні до першого судового засідання по даній справі, була відсутня об`єктивна можливість включити ці грошові кошти до розподілу з об`єктивних причин.
10 квітня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 – адвоката Коломійця М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначає, що заяву про збільшення позовних вимог за змістом фактично можна вважати позовною заявою, оскільки дана заява містить 12 пунктів у прохальній частині, які в первісному позові або взагалі не згадувались, або прохальна частина у первісному позові була викладене з протилежною вимогою. 
Крім того, адвокат Коломієць М.О. вказує, що з 2016 року єдиними учасниками ТОВ «ТД «Наші двері» є позивач та відповідач, а тому позивач знав про наявність факту передачі за договором позики відповідних коштів, тому твердження ОСОБА_1 , що від дізнався про передачу коштів, які є спільною власністю подружжя, лише після ухвалення судового рішення від 28.07.2021 у справі № 711/873/20, не відповідає дійсності. 
Адвокат Коломієць М.О. також зазначив, що введення воєнного стану та зміна позивачем свого представника не є поважними причинами для поновлення процесуального строку для подачі заяви про збільшення позовних вимог.
Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Отже, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановлено процесуальним законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Вказана норма сприяє уникненню зловживань позивачем (його законними або уповноваженими представниками) процесуальним правом на збільшення або зменшення розміру позовних вимог в будь-який час на стадії розгляду справи.
Так, пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що підготовче провадження судом першої інстанції було закрито ухвалою від 01.07.2020 (т. 1 а.с. 64).
Заява про збільшення позовних вимог надійшла до суду першої інстанції 23.08.2022.
Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Колегія суддів також відзначає, що розумні строки в цивільному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).
Поновлення процесуального строку без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на подачу заяви про збільшення позовних вимог, скаржник посилався на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2022 у справі № 711/873/20, яким встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_2 використала спільні кошти подружжя для надання безпроцентної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» в розмірі 6543050,00 грн та в подальшому отримала кошти від ТОВ «ТД «Наші двері» в розмірі 591050,00 грн. Також поважність пропуску строку мотивована тим, що позивачу ОСОБА_1 лише на початку січня 2022 року стало відомо про відкриті депозитні рахунки ОСОБА_2 , кошти на яких підлягають розподілу в рівних частинах між подружжям. Крім того, позивач вказував на необхідність врахування змін, внесених до процесуальних кодексів, у зв`язку з карантинними обмеженнями, якими розширено підстави для продовження процесуальних строків, встановлених судом або законом, а також врахування запровадження на території України воєнного стану, як одну з підстав для поновлення строків.
За викладених вище обставин та з урахуванням зазначених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неповажність зазначених позивачем у заяві причин для поновлення строку для подачі заяви про збільшення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , як співзасновнику ТОВ «ТД «Наші Двері», а відтак, і як одному з подружжя, ще до прийняття Придніпровським районним судом м. Черкаси заочного рішення від 28.07.2021 у справі № 711/873/20 було відомо про те, що ОСОБА_2 використала спільні кошти подружжя для надання безпроцентної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» в pозмірі 6 543 050,00 грн. 
Вказаний факт не заперечується й представником ОСОБА_1 – адвокатом Скіць С.М. в апеляційній скарзі, однак, останній зазначає про те, що вказаним рішенням суду прямо встановлено походження наданої відповідачкою товариству безпроцентної фінансової допомоги – за рахунок спільних коштів подружжя, і таке рішення набрало законної сили після закриття підготовчого провадження у даній справі. Відтак, на думку скаржника, ця обставина є підставою для визнання поважними пропуску строку для звернення з заявою про збільшення позовних вимог.
Проте, апеляційний суд не погоджується з такими доводами, оскільки у рішенні Придніпровським районним судом м. Черкаси від 28.07.2021 у справі № 711/873/20 відсутня пряма вказівка на походження коштів, переданих ОСОБА_2 ТОВ «ТД «Наші двері», як безпроцентної поворотної фінансової допомоги, а саме, як зазначає скаржник, - спільні кошти подружжя. Натомість, у зазначеному рішенні вказано, на підставі яких документів, в якому розмірі та на яких умовах ОСОБА_2 надала ці кошти ТОВ «ТД «Наші двері». Зокрема, як вбачається з вказаного рішення, Протоколом № 3 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Наші Двері» учасниками товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було прийнято рішення, серед іншого, надати дозвіл та уповноважити директора ОСОБА_2 на укладення Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги в сумі 6500000,00 грн, з 05.03.2019 зі строком повернення цієї допомоги до 31.01.2020 (включно).
Тому, як зазначалось вище, факт передачі ОСОБА_2 за договором позики коштів був відомий ОСОБА_1 , як учаснику ТОВ «ТД «Наші двері», відтак набрання судовим рішенням від 28.07.2021 у справі № 711/873/20 законної сили, не має значення при вирішенні питання про поновлення строку для подачі заяви про збільшення позовних вимог у даній справі.
Посилання заявника на наявність у ОСОБА_2 відкритих депозитних рахунків, на яких розміщені кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя, про які йому стало відомо лише на початку січня 2022 року, не підтверджуються жодним доказом. Матеріали справи містять лише відповіді банківських установ, надані на адвокатські запити, з відмовою у наданні запитуваної інформації з посиланням на заборону розкриття банківської таємниці. 
Заявник не скористався правом на подання до суду клопотання про витребування доказів, у порядку ст. 84 ЦПК України, з посиланням на вжиті заходи для отримання вказаних вище доказів.
Надаючи оцінку доводам скаржника, викладеним в апеляційній скарзі, про наявність обставин, які унеможливили подання ним заяви про збільшення позовних вимог в передбачений законодавством процесуальний строк, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та введенням карантинних обмежень, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п.3 розділу XII ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.
Щодо посилань скаржника на введення в Україні воєнного стану, як на підставу для поновлення процесуального строку, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що частинами 1 та 4 ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Однак, відповідних доводів та доказів на їх підтвердження скаржник до ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на таке.
Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог необхідно розуміти зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Тобто збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог. Разом із тим збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано із пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося у позовній заяві.
При цьому, зі змісту вимог, які зазначені в заяві про збільшення позовних вимог вбачається, що позивач фактично висунув нові вимоги, які не були вказані в позовній заяві, що не узгоджується з нормами процесуального законодавства.
Враховуючи, що заяву про збільшення розміру позовних вимог подано стороною позивача без додержання вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, а саме через два роки після закриття підготовчого провадження у справі, а заявник не обґрунтував належними доказами поважність пропуску такого строку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в поновленні строку на подання заяви про збільшення позовних вимог та залишив таку заяву без розгляду.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скіця Станіслава Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Раніон», ТОВ «ТД «Наші двері», залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков