ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/659/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №706/68/23 Категорія: 304090000 	Довготько Т. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 травня 2023 року                                                                                              м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар	Сіренко Ю.В.,Гончар Н.І.  Новицька Н.О.	

учасники справи:
позивач – АТ КБ «Приватбанк»,
відповідач (скаржник) – Видрик С.В., 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 (повний текст складено 09.03.2023, суддя в суді першої інстанції Довготько Т.М.) у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

у січні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, вказуючи на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 26.04.2007 уклали кредитний договір №CSX0AN02000061 згідно якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 189368 грн. на строк до 26.04.2014, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Рішенням Христинівського районного суду від 19.06.2009 стягнуто з позичальника заборгованість на користь банку у розмірі 130696,95 грн. станом на 31.12.2008. Винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Христинівського районного суду від 19.06.2009 не виконано боржником. Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з 26.04.2007 по 31.12.2008, то за період після винесення рішення Христинівським районним судом Черкаської області, тобто з 19.06.2009 по 09.12.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 508545,88 грн., яка складається з: 455704,92 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 52840,96 грн. - 3 % річних від простроченої суми.
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 позов задоволено повністю із вказівкою на те, що позичальник має сплатити на користь кредитора обумовлені несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала 28.03.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити у позові. В обґрунтування вказано на те, що суд не повідомив належно відповідача про розгляд справи, який повинен був відкласти. Суд повинен був ухвалити заочне рішення по результатам вирішення спору. Суд стягнув з відповідача судовий збір у сумі 7628,19 грн., а повинен був стягнути 5085, грн., що складає 1% від ціни позову. Позивач не врахував, що автомобіль, куплений за кредитні кошти, украдено, отже сплачувати інфляційні втрати та 3 % річних підстав не має, так як відсутня вина позичальника у неповерненні кредиту. Позичальник про викрадення свого автомобіля інформувала правоохоронні органи та страхову компанію. 
Відзиву на дану апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_1 26.04.2007 уклали кредитний договір № CSX0AN02000061, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 189368 грн. на строк до 26.04.2014 та зобов`язалась повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. 
Відповідач ОСОБА_1 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №CSX0AN02000061.
Заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19.06.2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість за вказаним договором у розмірі 130696,95 грн. станом на 31.12.2008.
Оскільки з відповідача ОСОБА_1 було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з 26.04.2007 по 31.12.2008, то за період після винесення рішення Христинівським районним судом від 19.06.2009, тобто з 19.06.2009 по 09.12.2022 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 508545,88 грн., яка складається з: 455704,92 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 52840,96 грн. - 3 % річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Про стягнення зазначених коштів банком заявлено позовні вимоги у цій справі. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статі 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статі 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, а також викладені вище норми матеріального права, апеляційний суд погоджується з правильність висновків суду першої інстанції у цій справі по суті спору, оскільки грошові зобов`язання по оплаті кредитної заборгованості, визначеної заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19.06.2009, у належні строки боржник (відповідач) не виконала, отже на підставі приписів ч.2 ст.625 ЦК України вона має сплатити кредитору установлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь період прострочення.
Відтак, суд першої інстанції у даній справі прийшов до вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
При цьому не можна погодитися з доводами скаржника у справі про те, що суд не повідомив належним чином відповідача про розгляд справи, оскільки на а.с. 27 наявне поштове повідомлення про вручення копій ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками.
Вказівка скаржника на те, що суд повинен був ухвалити заочне рішення також має бути відхилена, адже ухвалення рішення по суті спору замість заочного рішення не є таким процесуальним порушенням, яке, за правильного вирішення спору, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції по результатам апеляційного перегляду справи.
Слід оцінити критично доводи скаржника про те, що суд стягнув з відповідача судовий збір у сумі 7628,19 грн., а повинен був стягнути 5085, грн., що складає 1% від ціни позову, адже за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору у розмірі 1,5% від заявлених позовних вимог, що за обставин цієї справи складає саме 7628,19 грн.
Посилання скаржника на те, що на даний час автомобіль, куплений за кредитні кошти, украдено, отже сплачувати інфляційні втрати та 3 % річних підстав не має, так як відсутня вина позичальника у неповерненні кредиту, чим обґрунтовуються заперечення по суті заявлених у справі позовних вимог, мають бути відхилені, адже з моменту отримання кредиту відповідні кошти стали власністю позичальника. Натомість у неї виникли договірні зобов`язання по сплаті кредитору визначених договором коштів на погашення наявної заборгованості, які не пов`язані з тим, яким саме чином використала позичальник, як власник, отримані у кредит кошти. Тобто після купівлі за отримані в банку кошти автомобіля відповідач стала його власником, однак фактична наявність чи, взагалі, можливість використання за призначенням придбаного у кредит майна, ні нормами законодавства ні нормами укладеного кредитного договору не пов`язується із обов`язковістю виконання зобов`язань по погашенню кредитної заборгованості.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки скаржника у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем ухвалою апеляційного суду від 04.04.2023 звільнено від сплати судового збору за розгляд її апеляційної скарги, відповідні витрати мають бути віднесені на рахунок державного бюджету.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без змін.
Судові витрати у виді судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 02.05. 2023.

Суддя-доповідач

Судді