Справа № 308/11833/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/286/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кавки І. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2021. 
Цією постановою:
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 .
Цією ж постановою, на підставі ч. 2 ст. 541 МК України, у разі неможливості конфіскувати легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави його вартість в розмірі 99523 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 20 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн. 
З протоколу про порушення митних правил № 1475/30500/20 від 20.09.2020 та постанови судді від 31.03.2021 вбачається, що 20.09.2020 о 20 год 31 хв, у зону митного контролю ділянки «Виїзд з України» митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби,  заїхав легковий автомобіль «RENAULT ESPACE» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , номер кузова VIN: НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 , який прямував з України в Чехію у приватних справах.
Для проходження митного контролю ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 15.01.2018.
Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО ПІК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, внаслідок чого встановлено, що 21.01.2020 о 21 год 17 хв через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби, громадянин України ОСОБА_1 в режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» ввіз на митну територію України автомобіль «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 та станом на 20.09.2020 не вивіз його за межі митної території України. Відповідно запису в базі даних АСМО 

-2-

«Інспектор» та ЄАІС ДФС  ОСОБА_1 було оформлено зобов`язання про зворотне вивезення зазначеного транспортного засобу № UA305200/2020/00297 від 21.01.2020, в якому він зобов`язався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 24.02.2020. 
Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, ОСОБА_1 повинен був вивезти транспортний засіб «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова YIN: НОМЕР_2 з митної території України в крайній строк до 24.02.2020. 
У своєму поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення вищезазначеного автомобіля на митну територію України та вказав, що не зміг вчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України у зв`язку з тим, що йому терміново були необхідні гроші і він залишив даний автомобіль в залог, але його обдурили шахрайським методом і забрали автомобіль. В подальшому ОСОБА_1 звернувся із заявою в поліцію щодо вчинених відносно нього шахрайських дій. На даний час триває розслідування цієї справи про, що ОСОБА_1 надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 1202007510000003 від 01.07.2020. Також зазначив, що в митницю із заявою щодо продовження терміну перебування автомобіля на митній території України не звертався.
Згідно інформації з мережі Інтернет (сайт mobile.de) вартість вищевказаного легкового автомобіля «MERCEDES-BENZ Е320», номер кузова № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, об`ємом двигуна 3,2 см. куб, 5 місць - складає 3000 євро, що згідно з курсом НБУ на 20. 09.2020 становить 99523 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 20 коп.
Таким чином ОСОБА_1 станом на 20.09.2020 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова YIN: НОМЕР_2 більше ніж на тридцять діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кавка І. І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 31.03.2021 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає про те, що судом першої інстанції проігноровано письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких останній зазначав про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України про, що він звертався із заявою до правоохоронних органів і за даним фактом відкрито кримінальне провадження та триває досудове розслідування. Зазначені обставини захисник розцінює як обставини непереборної сили та втрати транспортного засобу з вини третіх осіб, за якими перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється, що регламентовано приписами ч. 7 ст. 380 МК України. Також зазначає, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні № 1202007510000003 від 01.07.2020 проводиться досудове розслідування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 позбавлений можливості здійснити вивезення транспортного засобу за межі митної території України в установлені строки. Окрім того, захисник звертає увагу на те, що суддя яка постановила судове рішення від 31.03.2021, не виходила до нарадчої кімнати, а одразу після надання учасниками судового розгляду пояснень, оголосила резолютивну частину постанови, що є грубим порушенням норм процесуального права. 

-3-

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Кавка І. І.  на розгляд справи  щодо  ОСОБА_1  не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кавки І. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
З наданих апеляційному суду матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил № 1475/30500/2020 від 20.09.2020 вбачається, що 20.09.2020 о 20 год 31 хв, у зону митного контролю ділянки «Виїзд з України» митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби, заїхав легковий автомобіль «RENAULT ESPACE» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , номер кузова VIN: НОМЕР_4 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 який прямував з України в Чехію у приватних справах. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО ПІК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, внаслідок чого встановлено, що 21.01.2020 о 21 год 17 хв через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби, ОСОБА_1 в режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» ввіз на митну територію України автомобіль «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 та станом на 20.09.2020 не вивіз його за межі митної території України. Відповідно запису в базі даних АСМО «Інспектор» 
-4-
та ЄАІС ДФС  ОСОБА_1 було оформлено зобов`язання про зворотне вивезення зазначеного транспортного засобу № UA305200/2020/00297 від 21.01.2020, в якому він зобов`язався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 24.02.2020. Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби громадянин ОСОБА_1 повинен був вивезти транспортний засіб «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова YIN: НОМЕР_2 , з митної території України в крайній строк до 24.02.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України: тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Згідно ч. 2 ст. 380 МК України: транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів, та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.
За приписами ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Згідно ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1  порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказами.
-5-

Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку вивезення транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ Е320» реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова YIN: НОМЕР_2 , в режимі тимчасового до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 1475/30500/20 від 20.09.2020; поясненнями ОСОБА_1 від 20.09.2020, електронним витягом АСМО «Інспектор» від 20.09.2020, доповідною запискою державного інспектора від 20.09.2020 та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Максимишинець В. В., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував і відсутність у матеріалах справи доказів про вжиття ОСОБА_1 будь-яких заходів, спрямованих на вивезення транспортного засобу за межі митної території України. 
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази про наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Станом на 20.09.2020 ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль за межі митної території України не вивіз, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було.
Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк зворотного вивезення вищевказаного автомобіля, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року більше ніж на 30 діб, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.
Доводи захисника Кавки І. І. щодо неможливості вивезення вказаного транспортного засобу внаслідок настання обставин непереборної сили, а саме втрати транспортного засобу з вини третіх осіб, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дано критичну оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Такі транспортні засоби, зокрема, не можуть бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, саме недотримання ОСОБА_1 вимог ч. 5 ст. 380 МК України, призвело до неможливості вивезення транспортного засобу у встановлений строк. 
-6-
Окрім того, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 1202007510000003 від 01.07.2020 стверджується, що ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, в якому здійснюється досудове розслідування. Однак, факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів мав місце 30.06.2020, тоді як обов`язок вивезення транспортного засобу з митної території України закінчився 24.02.2020.
Інших обставин, які б підтверджували неможливість виконання обов`язку щодо дотримання строків тимчасового ввезення транспортного засобу, стороною захисту не наведено, у зв`язку з чим підстав для застосування відносно ОСОБА_1 положень ч. 1 ст. 460 МК України, яка виключає адміністративну відповідальність у випадках наявності наслідків аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відсутні.
Не знаходить апеляційний суд і істотних порушень при вирішення цієї справи судом, а доводи захисника про те, що суд не виходив до нарадчої кімнати, а проголосив лише вступну та резолютивну частин постанови від 31.03.2021, вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.
Крім того, відповідно до вимог ст. 284, 285 КУпАП не передбачено обов`язковості видалення суду до нарадчої кімнати для винесення постанови.
Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Суд апеляційної інстанції враховує практику ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляційної скарги відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції № 2) (ВП), § 41.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який не визнає вину й не кається у вчинених діяннях, про що свідчить позиція сторони захисту, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, врахувавши належні докази про вартість транспортного засобу, які ніким в ході запровадження справи не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення.

-7-

Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Кавки І. І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2021 щодо ОСОБА_4 , - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя