ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7152/22                                                                       Суддя першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила: 
- визнати протиправними дії Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на складання проекту щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться в межах в межах с. Лютіж, Вишгородського району Київської області, (ЖК: Район: Вищгородський, КОАТУУ: 3221885201) поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої: 3221885201:05:297:6017, а саме: у зоні 05, квартал 297, орієнтовною площею 779.27 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) викладені в рішенні №1004 від 11.01.2022 Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та скасування вказаного рішення;
- зобов`язати Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться в межах с. Лютіж, Вишгородського району Київської області, (ІКК: Район: Вишгородський, КОАТУУ: 3221885201) поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої: 3221885201:05:297:6017, а саме: у зоні 05, квартал 297, орієнтовною площею 779.27 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
24 березня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 14100 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації, оскільки наявність тієї єдиної обставини, яка була покладена в основу спірного рішення про відмову, не була доведена відповідачем, а тому спростована судом.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, разом з тим, відповідачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт існування тих обставин, які були покладені ним в якості підстави для прийняття спірного рішення.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до Петрівської сільської ради з клопотанням (вх. №1-2231 від 22.12.2021), в якому просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), орієнтовною площею 779.27 м2, яка знаходиться в межах с. Лютіж, Вишгородського району Київської області, (ІКК: Район: Вишгородський, КОАТУУ: 3221885201) поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої: 3221885201:05:297:6017, а саме: у зоні 05, квартал 297.
До вказаного клопотання додані наступні документи: графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту громадянки України; копія РНОКПП; копія відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області №ПІ-1138/0-1290/0/63-21 від 23.11.2021 «Про надання інформації».
Надалі, рішенням Петрівської сільської ради Бориспільського району Київської області №1004 від 11.01.2022 року відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0779 га, гр. ОСОБА_1 в с. Лютіж, Вишгородського району Київської області, з тих підстав, що бажане місце розташування земельної ділянки заявника співпадає (накладається) на земельну ділянку приватної власності, відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру.
З метою з`ясування підстав для відмови позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, її представник (адвокат) звертався з адвокатським запитом (вих. №160/22 від 25.05.2022) до відповідача, в якому просив:
- надати інформацію про те в чиїй приватній власності перебуває земельна ділянка, орієнтовною площею 0,0779 га, в с. Лютіж Вишгородського району, Київської області (ІКК: Район: Вишгородський, КОАТУУ: 3221885201, знаходиться поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої: 3221885201:05:297:6017, а саме: у зоні 05, квартал 297);
- надати належним чином завірену копію рішення та/або інших документів, на підставі яких земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0779 га, в с. Лютіж Вишгородського району Київської області (ІКК: Район: Вишгородський, КОАТУУ: 3221885201, знаходиться поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої: 3221885201:05:297:6017, а саме: у зоні 05, квартал 297) передана у приватну власність третій особі;
- надати належним чином завірену копію викопіювання з генерального плану с. Лютіж Вишгородського району Київської області по вищезазначеній земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0779 га;
- надати відповідь стосовно наявності вільних земельних ділянок, які перебувають в підвідомчості території Петрівської сільської територіальної громади та надати відповідно до цього, витяги з порталу Публічна кадастрова карта України з орієнтовними розташуванням земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
У відповідь на зазначений адвокатський запит, листом від 07.06.2022 року №03-11/711, відповідач повідомив, що за наявною в Петрівській сільській раді інформації бажана земельна ділянка накладається на земельну ділянку з кадастровим номером: 322188201:05:297:0003 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка була передана у власність фізичним особам в порядку безоплатної приватизації у 2007 році на підставі рішення Лютіжської сільської ради.
В Петрівській сільській раді відсутні документи щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність.
Петрівська сільська рада не приймала рішень про розроблення та не розробляла проект землеустрою щодо впорядкування території Петрівської сільської територіальної громади, в тому числі, проект землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, у зв`язку з чим земельні ділянки комунальної власності не формувались, а отже, інформація про вільні земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в Петрівській сільській раді відсутня.
Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Таким чином, рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на складання проекту щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться в межах в межах с. Лютіж, Вишгородського району Київської області вважається прийнятим у передбаченій законом формі (належним чином оформленим) та органом, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання.
Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 ЗК України.
Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.
Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз вищевказаної норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.
При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.
Як вбачається зі спірного рішення, підставою для відмови в наданні позивачці дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0779 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зазначено те, що бажане місце розташування земельної ділянки заявника співпадає (накладається) на земельну ділянку приватної власності, відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру.
Однак, відповідачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт існування тих обставин, які були покладені ним в якості підстави для прийняття спірного рішення, не надано таких доказів й до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вимоги щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення є обґрунтованими.
Відповідно до частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про втручання у його дискреційні повноваження, з огляду на наступне.
У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
У постанові від 06.11.2019 року у справі №509/1350/17 Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву), зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.
За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.
Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було обрано вірний спосіб захисту порушеного права позивача.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко       

                                                                                                    С.Б.Шелест       

Повний текст виготовлено 21 квітня 2023 року.