Номер провадження: 22-ц/813/3692/23 
Справа № 521/20357/20
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Стахова Н. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Стахової Н. В.
суддів Карташова О.Ю., Коновалової В.А.
при секретарі 
судового засідання Мокана В.В. 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року, ухваленого у складі судді Плавич І.В., в приміщенні того ж суду, за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, АБ КБ “Приватбанк”, Банк) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 22.09.2015, в обґрунтування якого зазначило, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшено до 17000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на час нарахування та викладені на банківському сайті.
Відповідач при підписання анкети -заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» разом з Умовами та Правилами і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останнього в заяві.
При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України,згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».
В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 жовтня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 17233,78 грн, яка складається з: 12159,25 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5074,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 22 квітня 2015 року у розмірі 17233,78 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Малиновського районного суду Одеської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» не містить підпису відповідача та його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому виді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.  Окрім того роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню.
В апеляційні скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що  відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що анкета -заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, відповідач ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис на вказаній заяві. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. На підставі вказаної анкети -заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт. В подальшому карта була перевипущена та відповідач отримав нові картки з подовженим строком дії. Відповідач здійснив дії щодо проведення їх активації, користувався перевипущеними картами, а також отримував кредитні кошти. З виписки по рахунку коштів вбачається, що відповідач знімав кошти через банкомат, розраховувався кредитною картою за покупки в торгових точках, поповнював карту через термінали самообслуговування та інше. Банківська виписка має статус первинного документа, а тому є належним доказом у справі. Відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості фактично використаних кредитних коштів, оскільки відповідач використав кредитних коштів більше, ніж здійснив погашення. Безпідставним є твердження суду, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно розміру та порядку сплати умов щодо процентів та неустойки, оскільки відповідач частково погашав заборгованість, в тому числі і по нарахованих відсотках, та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Крім того, скаржник вважає, що суд не застосував відповідну судову практику Верховного Суду.
Відзив на апеляційну скаргу подано.
       У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» не містить підпису відповідача та його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому виді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.  
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки він г не в повній мірі відповідає обставинам справи та нормам права,  з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
На підставі анкети- заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та 24 вересня 2018 року видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 10/21, № НОМЕР_2 зі строком дії до 05/22, № НОМЕР_3 зі строком дії 09/22.
       Згідно розрахунку станом на 26 жовтня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 17233,78 грн, яка складається з: 12159,25 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5074,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
       Частинами 1, 2 статті 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.  Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
       Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» при зверненні до суду першої інстанції подало на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Виписку по руху коштів, Паспорт споживчого кредитування, довідку про надані картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки щодо зміни кредитного ліміту, ксерокопію паспорта, розрахунок заборгованості.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України   правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       У заяві, яка підписана позичальником, процентна ставка не зазначена.
       Позивач, обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: wwwprivat.bank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
       Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та  Умовами та правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено  позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
       При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
       Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
       За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
       Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
       Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.        
       В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на Витяг з тарифів, Умови та правила надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву, якими передбачено розмір, ставка та порядок нарахування відсотків за прострочення заборгованості.
       Проте, колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, про які зазначає апелянт, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети.
       Крім того, ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, а лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
       Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
       03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
       У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
       В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 5074,53 грн.
        На думку колегії суддів, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, а Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
       Колегія суддів також не приймає до уваги копію паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20).
       Як не може взяти до уваги і надані позивачем докази у вигляді довідки про строк дії картки та руху по картковому рахунку, оскільки ці докази також не підтверджують погодження відповідачем розміру процентів за користування кредитними коштами.
       З огляду на наведене не заслуговує на увагу і довід скарги про неправильне врахування судом правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
       Разом з тим, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 12159,25 грн 
кредитних коштів які він фактично отримав на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.
       Відповідно до п.2 ч.1 ст 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22 жовтня 2020 року (а.с.73).
       Згідно платіжного доручення від 11 червня 2021 року позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.
       Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, то з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 3707, 65 грн (12159,25 х5255:17233,78)
        Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 389, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

                                ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Малиновського районного суду від 29 вересня 2021 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 12159,25 грн.
       Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яки мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.09.2015 року: заборгованість за тілом кредиту - у сумі 12159 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн 25 коп, судовий збір у розмірі 3707,65 грн.
       В іншій частині рішення залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
       Дата складення повного тексту постанови - 28 квітня 2023 року. 

       Головуючий                                                         Н.В. Стахова
       Судді                                                                         О.Ю. Карташов
                                                                                В.А. Коновалова