ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року	Львів	Справа № 420/9952/22 пров. № А/857/3512/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року (рішення ухвалене у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Дору Ю.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

                                                ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу від 10.06.2022 року №41 в частині ОСОБА_1 .
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем не дотримано при проведенні службового розслідування положень п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України. Вказує, що відповідачем не повідомлено позивача про факт проведення стосовно нього службового розслідування; не ознайомлено позивача про його права та обов`язки під час проведення службового розслідування; не забезпечено права позивача на надання пояснень та інших доказів або про відмову позивача від надання пояснень; не забезпечено права позивача на ознайомлення актом та матеріалами службового розслідування. Зазначає, що крім того, відповідачем не дотримано вимог п. 2 розділу VI Порядку щодо ознайомлення позивача під підпис з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Просив позов задоволити.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2022 року від т.в.о. командира підрозділу, в якому на той час проходив службу ОСОБА_1 , на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , рапортом за вхідним №1452 надійшла інформація про факт невиконання групою військовослужбовців усного наказу безпосереднього командира про вибуття у тимчасове підпорядкування до іншого командира з метою виконання бойових завдань на лінії оборони ввіреного йому підрозділу, серед яких був і позивач. 
16.05.2022 року командиром частини НОМЕР_1 було видано наказ №170 (з адміністративно- господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» за виявленим фактом невиконання наказу командира підрозділу групою військовослужбовців, в тому числі Позивачем, з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню ними правопорушення.
В ході проведення розслідування було встановлено, що Позивач дійсно відмовився виконати наказ про вибуття в розпорядження до іншого підрозділу та, на підставі висновків службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 №41 «Про результати службового розслідування», яким Позивачу оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «догани» та надано вказівку помічнику командира з ФЕР не виплачувати йому грошову винагороду та премію за травень місяць 2022 року.
Вважаючи, що відповідачем не дотримано при проведенні службового розслідування положень п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, позивач  звернувся до суду.
Правовою основою зазначеного обов`язку є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про збройні сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.І. ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Даний Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».
16.05.2022 року від т.в.о. командира підрозділу, в якому на той час проходив службу Позивач, на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , рапортом за вхідним №1452 надійшла інформація про факт невиконання групою військовослужбовців усного наказу безпосереднього командира про вибуття у тимчасове підпорядкування до іншого командира з метою виконання бойових завдань на лінії оборони ввіреного йому підрозділу, серед яких був і позивач. 
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551- XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за Дисциплінарним стату том, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Апеляційним судом встановлено, що 16.05.2022 року командиром частини НОМЕР_1 було видано наказ №170 (з адміністративно- господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» за виявленим фактом невиконання наказу командира підрозділу групою військовослужбовців, в тому числі Позивачем, з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню ними правопорушення.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 201 7 року № 608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" (далі-Порядок).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Службове розслідування призначається у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; щневиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Абзацом 12 ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
В ході проведення розслідування було встановлено, що Позивач дійсно відмовився виконати наказ про вибуття в розпорядження до іншого підрозділу та, на підставі висновків службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 №41 «Про результати службового розслідування», яким Позивачу оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «догани» та надано вказівку помічнику командира з ФЕР не виплачувати йому грошову винагороду та премію за травень місяць 2022 року.
Твердження позивача щодо протиправної не доведення оскаржуваного наказу №41 від 10.06.2022 р є безпідставним та необґрунтованим.
Згідно підпункту 2.2.4. розділу 2 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) у військових частинах (установах) Збройних Сил України видаються: накази командира (керівника) військової частини (установи) з основної діяльності; накази командира (керівника) військової частини (установи) (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення; накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині про склад добового наряду); накази командира (керівника) військової частини (установи) (з адмінісративно-господарської діяльності); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по тилу); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по технічній частині); накази командира військової частини про призначення на бойове чергування (у військових частинах, які здійснюють бойове чергування); розпорядження начальника штабу військової частини (першого заступника (заступника) керівника установи).
Відповідно до підпункту 2.3.2. Накази по особовому складу видаються з питань щодо: призначення військовослужбовців на посади відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців; звільнення із займаних посад, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних командирів відповідно до Номенклатури посад для призначення війскьовослужбовців; укладення та продовження військовослужбовцям строку контракту про проходження військової служби (служби в резерві) у Збройних Силах України; присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, у межах повноважень; звільнення військовослужбовців з військової служби відповідно до номенклатури посад для призначення; зміни даних персонального обліку (прізвища, імені, по батькові і дати народження та інше) військовослужбовців; заохочення військовослужбовців та працівників з нагоди відзначення державних (професійних) свят, ювілеїв, річних свят військових частин, за результатами виконання особливо важливих завдань тощо; виключення зі списків особового складу в зв`язку зі смертю, позбавлення військового звання за вироком суду.
Пунктом 4 оскаржуваного наказу визначено доведення до зацікавлених осіб наказу в частині, що їх стосується, але позивача, станом на момент завершення службового розслідування було переведено до іншої військової частини, про що засвідчують копії витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 №28-РС та командира військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2022 №83. Після 10.06.2022 року військова частина НОМЕР_1 разом з підпорядкованими їй військовими частинами (в и.ч. НОМЕР_2 ) згідно бойового розпорядження вищого командування розпочала переміщення з місця тимчасової дислокації в Золотоноші Черкаської області в зону бойових дій на Донецький напрямок. 
Позивач до початку маршу разом з групою військовослужбовців 12.06.2022 року самовільно залишив межі військової частини НОМЕР_2 . Після прибуття особового складу і техніки частини в зону бойових дій, за наслідками самовільного залишення частини групою військовослужбовців, в тому числі і Позивачем, командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ від 17.06.2022 №148 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування щодо самовільного залишення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 ». 
Резолютивною частиною наказу визначено Позивача вважати таким, що з 12.06.2022 року самовільно залишив частину, а з 13.06.2022 року виключити його з котлового забезпечення, призупинити виплату грошового забезпечення, позбавити премії та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
Пунктом 15 наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» регламентовано, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. 
Як зазначено відповідачем, що матеріали проведеного за цим фактом службового розслідування передано до правоохоронних органів з метою проведення досудового розслідування та прийняття відповідного рішення в зв`язку з тим, що діяння Позивача набули ознак кримінального правопорушення.
Доведення до Позивача оскаржуваного наказу було неможливим з причини його фізичної відсутності в частині з 12.06.2022 року по теперішній час.
Пунктом 2 розділу IV Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші. Тобто, метою службового розслідування стосовно позивача було встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, які мають значення для прийняття відповідного рішення за фактом невиконання наказу безпосереднього командира, а отже, не було обов`язком особи вчиняти дії в розумінні зазначеного пункту Порядку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідачем було здійснено всі залежні від нього дії, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 року №41 в частині ОСОБА_1 є правомірним, а тому підстави для його скасування  та задоволення позовних вимог відсутні.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-

                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року у справі №420/9952/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська