Справа № 343/2242/22 
Провадження № 22-ц/4808/557/23
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючого судді        Баркова В. М.
       суддів:                Девляшевського В. А.,
                               Мальцевої Є. Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 24 лютого 2023 року в складі судді Тураша В. А., ухвалене в м. Долина Івано-Франківської області, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2  звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.
Позов обґрунтовано тим, що 28 липня 2013 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 червня 2020 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Долинського районного суду від 20 листопада 2020 року відповідач надає матеріальну допомогу в сумі 1500 грн. на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Сума, яку перераховує відповідач для дітей недостатня, тому діти потребують більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька.
Посилаючись на вказані обставини, зміну матеріального становища відповідача, а також на те, що він є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своїх дітей, позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі №343/1132/20, з 1500 грн. щомісячно на кожну дитину на 1/3 (не менше як 33%) з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат та надбавок, премій, щомісячно до їх повноліття.
Рішенням Долинського районного суду від 24 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. 
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Долинського районного суду від 20 листопада 2020 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Стягнення аліментів у новому розмірі вирішено розпочати з часу набрання рішення законної сили і проводити до досягнення старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття старшою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відкликано виконавчий лист виданий Долинським районним судом по справі №343/1132/20.
Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка не довела необхідність зміни способу сплати аліментів та зазначений нею розмір частки, чим порушила принцип змагальності сторін. 
Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі. З 03 березня 2022 року він перебуває на військовій службі по мобілізації. А тому відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд був зобов`язаний зупинити провадження у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що Сімейний кодекс України не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатись можливістю зміни способу стягнення аліментів. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному порядку). Відмовляючи у задоволенні клопотанні про зупинення провадження суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_1 перебуває на військові службі по мобілізації за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 , дана територія не відноситься до бойових дій, справа стосується забезпечення інтересів неповнолітніх дітей.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 24 лютого 2023 року – без змін.
24 квітня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подано відповідь на відзив, в якому викладено заперечення на відзив ОСОБА_2 та доводи на підтримку його апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 червня 2020 року. 
Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Долинського районного суду від 20 листопада 2020 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 грн. на кожну дитину.
Відповідно до довідки №ГЕ0000001 від 18 січня 2023 року ОСОБА_2 працює в ПП «Міжнародна освітня корпорація «Гранд-Експо» з 01 жовтня 2022 року. Загальна сума доходів за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року становить 42 946,12 грн. 
ОСОБА_1 з 03 березня 2022 року прийнятий на військову службу по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначений на посаду старшого солдата, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 №3/3 від 04 січня 2023 року та копією військового квитка серії НОМЕР_1 . 
Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів позивачка визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. При цьому вказувала, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі є недостатній для задоволення потреб дітей та на зміну її та відповідача матеріального становища.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що змінився матеріальний стан позивачки та відповідача, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, тому наявні підстави для зміни розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Визначаючи розмір аліментів суд врахувавши стан здоров`я дітей, матеріальне становище відповідача, відсутність інших утриманців, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи вважав, що з  ОСОБА_1  необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його видів (доходу) щомісячно. Також суд взяв до уваги, що з огляду на положення пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).
У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (частина третя статті 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (частина перша статті 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є працездатним, фізично здоровим чоловіком, з 03 березня 2022 року проходить військову службу по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідач не заперечував щодо збільшення розміру свого доходу. 
За таких обставин суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, змінюючи спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги й інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення.
При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі. Крім того, під час розгляду справи № 343/1132/20 за позовом  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів відповідач вважав, що повинен сплачувати аліменти у частці від заробітку в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а не в твердій грошовій сумі.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведення позивачкою необхідності зміни способу сплати аліментів не заслуговують на увагу, оскільки закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.
Не спроможними є і посилання в апеляційній скарзі про те, щобезпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, зі змісту положень цієї норми випливає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до довідки Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області № 3/3 від 04 січня 2023 року старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 03 березня 2022 року.
Оскільки вказана довідка не містить інформацію про перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан та виконання бойових завдань у зоні бойових дій, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення клопотання про зупинення провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду від 24 лютого 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. А. Девляшевський

       Є. Є. Мальцева