КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №361/7070/20                                                 Головуючий у 1 інстанції: Мерзлий Л.В.
провадження №22-ц/824/3497/2023                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
25 квітня 2023 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П., 
при секретарі: Кіпрік Х.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 01 вересня 2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір «Автопакет» 
№ 282/П/14/2008-840, за умовами якого банк надав позивачу кредит в сумі 21 884,55 доларів США для купівлі автомобіля. 
Вказував, що 27 серпня 2008 року позивач придбав автомобіль «КІА CERATO» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008. Зареєстрував автомобіль на праві приватної власності реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль був переданий у заставу банку. 
У 2013 році ПАТ КБ «Надра» звернулося до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та його дружини - ОСОБА_3 суми заборгованості за договором «Автопакет» № 282/П/14/2008-840 від 01.08.2008 року.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.12.2013 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області, позов банку задоволено та з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 310 923,85 гривень, що становило на момент ухвалення рішення 38 000 доларів США. 
Зазначав, що 25 липня 2014 року банк отримав виконавчий лист № 367/3648/13-ц та звернувся до державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення. 
23.10.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5. 
10.09.2015 року державним виконавцем в рамках такого виконавчого провадження описано та арештовано автомобіль «КІА CERATO» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Пізніше позивач отримав від приватного виконавця Голяченка І.П. наступні документи: постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2020 року, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.06.2020 року, постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 03.07.2020 року, постанову про зняття арешту з коштів від 08.07.2020 року, копію договору № GL2N79736Mn від 05.03.2020 року про купівлю-продаж майнових прав, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». 
Зі змісту даних документів позивачу стало відомо, що: 05.03.2020 року банк продав відповідачу право вимоги за договором «Автопакет» № 282/П/14/2008- 84; 23.06.2020 року реєстратором Львівської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Андрусишин Ольгою Богданівною до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис №27889877 за зверненням стягнення - лист від 23.06.2020 року про приватне обтяження автомобіля «КІА CERATO» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. видано виконавчий напис №1305 від 15.06.2020 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 456 077,77 грн.; постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 25.06.2020 року, у якій вказано, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис 
№1305, вчинений 15.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 456 077,77 грн. Сума заборгованості складається з тіла кредиту - 574 895,23 грн., суми заборгованості за відсотками - 880 882,54 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн.
Від приватного виконавця Голяченка І.П. надійшли на адресу позивача наступні документи: заявка на реалізацію арештованого майна від відповідача від 23.07.2020 року, висновок про вартість майна від 21.07.2020 року, лист від приватного виконавця Голяченка І.П. про доведення до відома оцінки автомобіля, постанова про зняття арешту з майна від 21.08.2020 року, акт про проведені електронні торги від 21.08.2020 року. Зі змісту цих документів позивачу стало відомо, що автомобіль оцінено у 134 240,00 гривень, відбувся аукціон на платформі Державного підприємства «Сетам», де було реалізовано автомобіль «КІА CERATO» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 та переможцем торгів та покупцем визнано ОСОБА_2 з м. Дніпра, який придбав автомобіль ОСОБА_1 за 136 924 гривень.
Враховуючи вищевикладене, вважав, що автомобіль був вилучений незаконно, виконавчий напис нотаріуса вчинено без належних на те правових підстав, позаяк він має визнаний таким, що не підлягає виконанню та незаконними діями, які ініційовано ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», позивачу завдано матеріальних та моральних збитків.
Тому, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личук Т.В. №1305 від 15.06.2020 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 1 456 077,77 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача вартість стягнутого за виконавчим написом, а саме, вартість автомобіля «КІА CERATO» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 136 924,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. № 1305 від 15.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 1 456 077,77 грн.
Стягнуто з TOB «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 вартість стягнутого за виконавчим написом, а саме вартість автомобіля «КІА CERATO» 2008 року випуску, в розмірі 136 924 грн.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Інвест Хаус» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовну заяву залишити без задоволення.
Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, а саме: 01.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір «Автопакет» №282/П/14/2008-840, за умовами якого банк надав позивачу кредит в сумі 21 884,55 доларів США для купівлі автомобіля.
27.08.2008 року позивач придбав автомобіль «КІА CERATO», зареєстрував право власності на автомобіль та передав його у заставу банку.
В подальшому ПАТ КБ «НАДРА» у межах процедури ліквідації відступило права вимоги до ОСОБА_1 за договором «Автопакет» №282/П/14/2008-840 на підставі договору № GL2N79736MII від 05.03.2020 року про купівлю-продаж майнових прав, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», яке в подальшому змінило свою назву на ТОВ «Інвест Хаус».
За заявою ТОВ «Інвест Хаус» приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. видано виконавчий напис 
№1305 від 15.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 1 456 077,77 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 25.06.2020 року було відкрито виконавчого провадження НОМЕР_6 з виконання виконавчого напису № 1305, виданого 15.06.2020 року.
У ході виконавчого провадження було реалізовано автомобіль «КІА CERATO», 2008 року випуску.
Мотивуючи рішення в частині стягнення з ТОВ «Інвест Хаус» коштів в розмірі 136 924 грн, суд виходив з того, що відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. автомобіль «КІА CERATO», рік випуску 2008, був описаний та арештований приватним виконавцем в рахунок погашення боргу, згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.07.2020 року, складеної в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6. Даний автомобіль було реалізовано на електронних торгах, про що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. складено акт про проведені електронні торги, згідно якого ціна реалізованого майна становить 136 924 грн.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача вартість стягнутого за виконавчим написом. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд першої інстанції не знайшов.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. Клопотання про витребування додаткових доказів, зокрема, документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а також розрахунку стягнутих приватним виконавцем коштів на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
При цьому відсутність відповідних доказів позбавляє можливості суд встановити конкретну суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з визнанням таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.
Вважає,  що при ухваленні рішення суд не врахував відсутність розрахунку стягнутих коштів з позивача на користь відповідача. 
Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, при чому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність встановлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.?
Втім, як вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем виникли відносини договірні у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України.
При цьому, відповідач обрав не заборонений Законом спосіб захисту своїх прав, які виникли із договірних відносин.
Також слід відзначити, що існує окремий спосіб захисту у випадку неправомірного стягнення коштів з боржника у виконавчому провадженні, а саме - поворот виконання. Зазначеним способом захисту позивач не скористався, а, відповідно, невірно обраний спосіб захисту прав є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, оскаржуване рішення повинно бути скасованим з постановленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наступного.
Зазначав, що з наданих позивачем до суду письмових доказів вбачається, що відповідач, звертаючись до нотаріуса, не надав всіх необхідних документів які підтверджують безспірність заборгованості, окрім того відповідачем не було направлено на адресу позивача жодного листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань.
Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17.
Отже, оскільки відповідачем не доведена безспірність суми боргу на момент вчинення виконавчого напису та враховуючи наявні порушення процедури вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження правомірність вчинення виконавчого напису №1305 та вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача вартості стягнутого за виконавчим написом. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачав.
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначав, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі висновків соціально-психологічних досліджень, а тому відмовив у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст.16 ЦК України, є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст 87 Закону України «Про нотаріат»).
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).
Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5.
Згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172.
Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.
За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.
У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.
Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.
Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.
Згідно з п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та нечинною постанову №662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Судом встановлено, що 15.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис №1305 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 456 077,77 грн. Стягнення проводиться за період з 05 березня 2020 року по 05 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з:
- суми заборгованості за тілом кредиту - 574 895,23 грн.;
- суми заборгованості за відсотками - 880 882,54 грн.;
- суми заборгованості за штрафними санкціями - 0,00 грн.;
- суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем на підставі виконавчого напису №1305 від 15.06.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6.
Проте, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Вищезазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.10.2018 року у справі №61-10285св18, від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц. 
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вказана правова позиція висловлена у постанові ВП ВС України №645/1979/15-ц від 23.06.2020 року.
З наданих позивачем до суду письмових доказів, а також з наданих приватним нотаріусом завірених копій виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено, вбачається, що відповідач, звертаючись до нотаріуса, не надав всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, окрім того відсутнє підтвердження про отримання позивачкою листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань. Тобто, доказів того, що позивач повідомлявся про вимогу кредитора та документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, до суду не надано.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною.
Недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису викладених вище вимог чинного законодавства, що з урахуванням висновку Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №761/32388/13-ц, є підставою для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з наданими позивачем до суду письмовими доказами відповідач, звертаючись до нотаріуса, не надав всіх необхідних документів які підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, відповідачем не було направлено на адресу позивача жодного листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань.
Також, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.
Отже, так як у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.09.2021 року у справі 
№910/10374/17.
Оскільки відповідачем не доведена безспірність суми боргу на момент вчинення виконавчого напису та враховуючи наявні порушення процедури вчинення виконавчого напису, суд  першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження правомірність вчинення виконавчого напису №1305.
З огляду на вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд прийшов до вірного висновку, що за встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягав визнанню таким, що не підлягав виконанню. 
За ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. автомобіль «КІА СЕRAТО» сірого кольору, легковий седан, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 був описаний та арештований приватним виконавцем в рахунок погашення боргу, згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.07.2020 року, складеної в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6. Даний автомобіль було реалізовано на електронних торгах, про що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. складено акт про проведені електронні торги, згідно якого ціна реалізованого майна становить - 136 924 грн.
З врахуванням наведеного, суд вірно вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача вартості стягнутого за виконавчим написом. Також суд вірно не вбачав підстав для відмови у задоволенні таких вимог.   
Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вірно відмовив позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 08 травня 2023 року.

Головуючий:  

Судді: