Постанова 
Іменем України                                       
31 травня 2023 року
м. Київ
справа № 761/12226/20
провадження № 61-2729ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., 
Матвієнко Ю. О., Гуля В. В. від 08 лютого 2023 року.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1.                У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання включити кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.
2.                На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 10 липня 2015 року вона звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із заявою про включення кредиторських вимог до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму 484 430 607,49 грн.
3.                Однак, 28 січня 2016 року через свого представника ОСОБА_2 вона дізналась про те, що їй відмовлено у прийнятті вказаної заяви. 
4.                09 лютого 2016 року вона звернулася з адміністративним позовом стосовно оскарження дій відповідача та 12 березня 2020 року отримала ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року разом з рішенням Окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, якими підтверджено її право на частину заявлених позовних вимог у адміністративному судочинстві, однак закрито провадження, з огляду на те, що такі вимоги мають бути заявлені в цивільному судочинстві.
5.                З огляду на наведене, а також з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог,  ОСОБА_1 просила:
-                     визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» її кредиторських вимог;
-                     зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» її кредиторські вимоги на суму 168 322 166,75 грн, серед яких: 59 618 048,20 грн - сума незаконно списаної курсової різниці; 22 893 330,50 грн - розмір інфляційних втрат; 12 838 297,50 грн - три проценти річних від простроченої суми; 72 972 490,55 грн - сума спричинених збитків, як такі, що відносяться до восьмої черги вимог кредиторів (або до іншої відповідної черги вимог кредиторів).
Основний зміст та мотиви рішень судів попередніх інстанцій
6.                Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 
2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
7.                Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог ОСОБА_1 .
8.                Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» кредиторські вимоги ОСОБА_1  на суму 168 322 166,75 грн, серед яких:
59 618 048,20 грн - сума незаконно списаної курсової різниці; 22 893 330,50 грн інфляційних втрат; 12 838 297,50 грн - три проценти річних від простроченої суми; 72 972 490,55 грн - сума спричинених збитків, як такі, що відносяться до восьмої черговості вимог кредиторів (або до іншої відповідної черговості вимог кредиторів). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
9.                Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги  ОСОБА_1 є законним та обґрунтованими, її права порушені в результаті недотримання банком вимог статей 1071, 1073 Цивільного кодексу України та підлягають відновленню у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме шляхом включення відповідних кредиторських вимог позивачки до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку. Сума заявлених позивачкою кредиторських вимог підтверджується первинними документами та преюдиційними судовими рішеннями. 
10.            Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Рішення  Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року змінено в частині визначення розміру кредиторських вимог ОСОБА_1 та визначено, що загальна сума кредиторських вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» становить 59 618 048,20 грн. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року залишено без змін.
11.            Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання неправомірними дій відповідачів щодо не включення кредиторських вимог на суму 59 618 048,20 грн до реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «КБ «Надра» та зобов`язання відповідачів включити зазначені кредиторські вимоги ОСОБА_1 до реєстру. Водночас, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру кредиторських вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що суд першої інстанції неправильно застосував положення частини п`ятої статті 36, частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та дійшов помилкових висновків про наявність підстав для включення до кредиторських вимог ОСОБА_1 суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки на час введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» у 2015 році судове рішення про стягнення з банку на користь позивачки зазначених коштів було відсутнє, а нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заборонено нарахування процентів та застосування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку після введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації. Також не підлягає включенню до кредиторських вимог ОСОБА_1 сума збитків (упущеної вигоди) у розмірі 72 972 490,55 грн, ураховуючи відсутність належних та достатніх доказів можливості її отримання позивачкою у заявленому розмірі.
12.            Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
13.            Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що належним відповідачем у справі є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, інший відповідач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» - є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, у зв`язку із чим у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності. 
14.            Крім того Верховний Суд вважав висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання неправомірними дій відповідачів щодо не включення зазначених кредиторських вимог на суму 59 618 048,20 грн до реєстру акцептованих кредиторських вимог ПАТ «КБ «Надра» із зобов`язанням їх включення передчасним. Суд, урахувавши встановлені судами у інших справах обставини, не звернув уваги на те, що такі судові рішення скасовані у відповідних частинах. Судам не встановлено наявності чи відсутності підстав для включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, не враховано, що рішення про відмову позивачці у включенні таких вимог відсутнє, як і відсутні відомості щодо погашення таких вимог відповідно до статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також не враховано, що спірна операція з продажу банківського металу, яка відбулась 08 квітня 2008 року, відбулась до набуття позивачкою права вимоги за договором банківського рахунку від 09 грудня 2010 року.
15.            Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено. РішенняШевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог
 ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
16.            Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» не є належним відповідачем у справі, а вимоги, заявлені до належного відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими. Неправомірність дій ПАТ «КБ «Надра» по скасуванню операції з продажу банківського металу, яка відбулась 20 березня 2008 року та списанню з рахунку товариства грошових коштів у розмірі 583 069 758,40 грн, яка за твердженням позивачки призвела до виникнення курсової різниці в розмірі 59 618 048,20 грн, не встановлена у визначеному законом порядку. При цьому право вимоги у ОСОБА_1 щодо стягнення з ПАТ «КБ «Надра» саме курсової різниці не передбачено умовами договору про відступленням. Вимоги про включення до реєстру акцептованих кредиторських вимог інфляційний втрат, трьох процентів річних від простроченої суми та суми спричинених збитків є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
17.            23 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, закрити апеляційне провадження або справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
18.            Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду  ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-301цс15 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того указує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема частини четвертої статті 82, статті 400 ЦПК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки. Крім того указує, що апеляційним судом порушено норми процесуального права під час допуску до участі у цій справі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Музичук Л. В. без підтвердження повноважень адвоката та не вирішено клопотання представника позивачки про закриття апеляційного провадження з цих підстав. Також зазначає про не надсилання платіжного доручення сторонам у справі, як доказу усунення недоліків апеляційної скарги (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
19.            Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що спірні правовідносини стосуються незаконного списання 08 квітня 2008 року з банківського рахунку суми у розмірі 59 618 048,20 грн, що є основною сумою заборгованістю, а також її зарахування на банківський рахунок від договорів купівлі-продажу банківського золота з використанням різного курсу купівлі та продажу банківського золота, як валюти.
20.            Заявниця зосереджує увагу на тому, що заявлені нею вимоги не стосуються відшкодування курсової різниці, а стосуються виключно зазначеної вище основної заборгованості (списаних коштів з рахунку).
21.            Посилається на постанову Верховного Суду України від 06 липня 
2015 року у справі № 6-301цс15, якою встановлено неправомірність дій банку по скасуванню операції продажу банківського металу та списанню в односторонньому порядку (без відповідного розпорядження клієнта) грошових коштів у розмірі 583 069 758,40 грн, що призвело до виникнення основної суми заборгованості в розмірі 59 618 048,20 грн, а також ухвалу Верховного Суду України від 30 жовтня 2017 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року у справі № 2-7298/11, якими встановлено необхідність відновлення її прав у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також посилається на встановлені судами обставини у справі № 826/2065/16. 
22.            Вважає, що застосовані судом апеляційної інстанції висновки Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин.
23.            Крім того вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідно до умов договору про відступлення на її користь права вимоги не передбачено жодних обмежень щодо сум такої вимоги, їй перейшло право вимоги від ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» в повному обсязі та без обмежень.
24.            Акцентує увагу на незаконності проведення банком коригуючих проводок, які за формою та змістом не передбачені чинним законодавством. Вказує, що відповідачі не заперечували односторонню та незаконну відміну операцій з продажу банківського металу з боку банку, а ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» оспорювала в судовому порядку незаконні дії банку (справа № 2-7298/11), однак відповідний позов було залишено без задоволення з підстав відступлення права вимоги.
25.            На думку заявниці, Верховний Суд при ухваленні постанови від 14 грудня 
2022 року у цій справі вийшов за межі наданих йому повноважень, встановлених у статті 400 ЦПК України, та встановив нові обставини справи, нову природу предмета спору, підстав позову, здійснив переоцінку існуючих обов`язкових та преюдиційних для розгляду цієї справи судових рішень.
26.            Додатково ОСОБА_1 зауважує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не мала процесуальної дієздатності (представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб -   Музичук Л. В. не мала статусу адвоката), а також прийняття доказів у справі, наданих відповідачем, без підтвердження їх направлення іншим учасникам справи (платіжне доручення про сплату судового збору на подання апеляційної скарги). Вважає, що зазначені обставини свідчили про необхідність закриття апеляційного провадження.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
27.            Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 761/12226/20, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
28.            17 березня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
29.            Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
30.            17 березня 2023 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.
31.            Вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо недоведеності вимог ОСОБА_1 , зокрема виникнення у неї права вимоги до АТ «КБ «Надра» на заявлену нею суму, що по своїй суті є курсовою різницею, про що остання сама зазначала у своєму позові. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.
32.            Зазначає, що жодним із судових рішень, наведених позивачкою, не встановлено неправомірності дій банку щодо скасування операції з продажу банківського металу, яка відбулася 20 березня 2008 року. Більш того, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 12 липня 2017 року виключено посилання судів попередніх інстанцій на те, що право ОСОБА_1 є порушеним у зв`язку з неправомірними діями ПАТ «КБ «Надра».
33.            Зосереджує увагу на тому, що відступлення права вимоги на користь позивачки відбулося вже під час введення у банку тимчасової адміністрації, а на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій у цій справі ліквідаційна процедура завершена.
34.            Додатково посилається на наявність у представника Музичук Л. В. права на представлення інтересів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також законності відкриття апеляційного провадження за її скаргою, у тому числі після усунення недоліків скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
35.            07 липня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» укладено договір банківського рахунку №590.
36.            Відповідно до банківської виписки з розрахункового рахунку                                    № НОМЕР_1 у золоті, відкритого на підставі договору банківського рахунку № 590 від 07 липня 2006 року, станом на 20 березня 2008 року банком були проведені операції з купівлі-продажу банківського металу товариства, зокрема, серед іншого за договорами: №32/2008/133, №32/2008/130, №32/2008/138, №32/2008/140, №32/2008/148, загальною кількістю                        113 320 тройських унцій золота загальною вартістю - 583 069 758,40 грн.
37.            Відповідні кошти були перераховані банком 20 березня 2008 року на розрахунковий рахунок товариства № НОМЕР_2 в українських гривнях.
38.            Після здійснення купівлі-продажу золота банком частина вказаних грошових коштів у розмірі 101 867 602,41 грн була направлена на погашення позичкової (кредитної) заборгованості ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», яка була у останнього перед банком за договором кредитної лінії №26/5/2006/959-К/53 від 28 липня 2006 року.
39.            08 квітня 2008 року банк в односторонньому порядку відмінив операції з продажу банківського металу та провів операції, які відображені як «исправительные проводки в связи с отменой покупки (продажи) банковского металла от 20.03.08» на банківських рахунках ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», списавши 583 069 758,40 грн з відповідного рахунку, які були отримані товариством від продажу 113 320 тройських унцій золота, та одночасно поновивши позичкову заборгованість ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» перед ВАТ «КБ «Надра».
40.            Відповідно до договору від 09 грудня 2010 року про відступлення прав вимоги ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» стосовно банківських рахунків у гривнях та тройських унціях золота № 26004002497001 згідно з договором банківського рахунку № 590 від 07 липня 2006 року та пов`язаними правовідносинами в повному обсязі, ОСОБА_1 набула право стягнути кошти за вказаними рахунками.
41.            У березні 2011 року позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», в якому просила стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на свою користь 485 594 013,75 грн з яких: 166 200 895,10 грн - основний борг 
(63 873 973,20 грн (курсова різниця) + 101 867 602,41 грн (списане тіло            кредиту) + 459 319,49 грн (списані проценти за кредитом); 35 790 110,56 грн - три проценти річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України; 65 378 232,67 грн - сума індексу інфляції за період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України; 16 620 089,51 грн - 10 % пені за неправильне списання коштів з рахунку відповідно до пункту 3.1 статті 3 договору банківського рахунку від 07 липня 2006 року № 590;                                           201 604 685,91 грн - сума збитків (упущеної вигоди) за період з 09 квітня          2008 року до 11 червня 2015 року включно (справа № 2?7298/11,                                      № 761/3009-13-ц).
42.            У цій справі позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що внаслідок односторонньої відмови банку від операцій з продажу банківських металів (золота) від 20 березня 2008 року, списання 08 квітня 2008 року грошових коштів у розмірі 583 069 758,40 грн та зниження на цю дату курсу НБУ на золото, ОСОБА_1 , як правонаступник ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» за договором цесії, втратила грошові кошти в заявленому розмірі.
43.            ПАТ «КБ «Надра» зверталось у межах вказаної справи до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»,                ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, вказуючи на те, що укладений між відповідачами договір про відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу, в якому фактором виступила ОСОБА_1 , в той час як відповідно до статей 1077, 1079 ЦК України між указаними сторонами договір факторингу не міг бути укладений, а тому на підставі статей 203, 215 ЦК України цей договір є недійсним.
44.            Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року у справі № 761/3009/13-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2014 року, провадження у справі за зустрічним позовом 
ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива»,                      ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги, в частині вимог до ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива» у зв`язку з ліквідацією вказаної юридичної особи закрито.
45.            Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 
2014 року у цій справі, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ПАТ «КБ «Надра», третя особа - ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», про стягнення грошових коштів відмовлено. Зустрічний позов ПАТ«КБ «Надра» до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним задоволено. Визнано недійсним договір відступлення права вимоги 
від 09 грудня 2010 року № 1, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива».
46.            Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року (провадження № 6-24482св14) рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2014 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа -
ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», про стягнення грошових коштів відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ПАТ «КБ «Надра» до 
ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відмовлено.
47.            Постановою Верховного Суду України від 06 липня 2015 року (провадження № 6-301цс15) скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2014 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя 
особа - ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», про стягнення грошових коштів, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.
48.            За наслідком нового розгляду справи № 761/3009/13-ц рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
49.            Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову                ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення грошових коштів відмовлено з інших підстав.
50.            Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у справі № 761/3009/13-ц (провадження № 6?16689св16) касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Виключено з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року висновок про те, що право ОСОБА_1 є порушеним у зв`язку з неправомірністю дій ПАТ «КБ «Надра». У решті рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року залишено без змін.
51.            Ухвалою Верховного Суду України від 30 жовтня 2017 року у цій же справі (№ 761/3009/13-ц) у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», про стягнення грошових коштів за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ                          від 12 липня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої     статті 355 ЦПК України відмовлено.
52.            Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І. О. строком на 1 рік з 05 червня 
2015 року по 04 червня 2016 року включно. Вимоги кредиторів приймалися протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.
53.            В оголошенні Фонд зазначив, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» опубліковано в газеті «Голос України» 12 червня 2015 року №103 (6107).
54.            10 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із заявою про включення її кредиторських вимог до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму 
484 430 607,49 грн.
55.            Вказані кредиторські вимоги були вручені Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білій І. В. 
13 липня 2015 року.
56.            09 лютого 2016 року ОСОБА_1 зверталась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом з такими самими вимогами, як у справі, що переглядається, проте ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року провадження у адміністративній справі № 826/2065/16 закрито в частині заявлених позовних вимог.
Позиція Верховного Суду
57.            Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
58.            Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
59.            Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
60.            Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
61.            Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
62.            Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
63.            Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
64.            Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
65.            Спірні правовідносини стосуються оспорення дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при проведенні ліквідації ПАТ «КБ «Надра» щодо не включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимог ОСОБА_1 , як правонаступника ТОВ «Компанія «Інвестиційна перспектива», за договором банківського рахунка від 07 липня 2006 року № 590.
66.            Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.
67.            Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. 
68.            Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
69.            Встановивши, що спір щодо законності відмови уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів у ОСОБА_1 існує саме з Фондом, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» не є належним відповідачем у цій справі, а тому вимоги, заявлені до неї є такими, що не підлягають задоволенню.
70.            Зазначений висновок узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (провадження № 14-263цс18), від 28 листопада            2018 року у справі № 383/2/17 (провадження № 14-450цс18), від 15 травня           2019 року у справі № 727/1561/16-ц (провадження № 14-33цс19), а також висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, ухваленій у справі, яка переглядається.
71.            В частині вирішення позовних вимог, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів ураховує, що заявлені ОСОБА_1 майнові вимоги, які, на її думку, підлягали включенню Фондом до реєстру акцептованих вимог кредиторів, стосуються суми курсової різниці та нарахованих на зазначену суму інфляційних втрат, трьох процентів річних і завданих збитків (процентного доходу, які отримав банк за період користування спірними коштами).
72.            Колегія суддів наголошує, що відповідно до частин першої, третьої          статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
73.            Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
74.            При цьому відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
75.            Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, заявляла майнові вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб саме щодо стягнення незаконно списаної курсової різниці у розмірі 59 618 048,20 грн, самостійно визначила правову природу указаної суми грошових коштів та підставу для її нарахування (втрати між загальною вартістю продажу банківського металу 20 березня 2008 року та вартістю повернення такого металу 08 квітня 2008 року).
76.            Більш того, звертаючись до суду з позовом у березні 2011 року (справа 
№ 2-7298/11, № 761/3009/13-ц), ОСОБА_1 також визначала правову природу суми 59 618 048,20 грн, як курсову різницю, яка виникла внаслідок незаконних дій банку та привласнена ним, оскільки вартість 113 320 тройських унцій золота станом на 20 березня 2008 року (дата проведення операції з купівлі банківського металу) складала 583 069 758,40 грн, а станом на 08 квітня 
2008 року (дата скасування операції з продажу банківського металу) склала 
523 451 710,20 грн.
77.            З огляду на наведене, безпідставними є доводи касаційної скарги щодо помилковості визначення судом апеляційної інстанції предмета і підстав позову (стягнення курсової різниці).
78.            Курсова різниця - це різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національній валюті України при різних валютних курсах.
79.            У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок про те, що курсова різниця не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати таких доходів. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.
80.            Правильно встановивши характер спірних правовідносин та застосувавши норми матеріального права, врахувавши час та порядок набуття права вимоги ОСОБА_1 за договором банківського рахунка від 07 липня 2006 року № 590, суд апеляційної інстанції дійшов загалом правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.
81.            Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів.
82.                   Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
83.                   Судом апеляційної інстанції було надано належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, правильно звернуто увагу на помилковість висновків суду першої інстанції щодо встановлених на підставі судових рішень преюдиційних обставин неправомірності дій ПАТ «КБ «Надра» в частині скасування операції з продажу банківського металу, яка відбулась               20 березня 2008 року, та списання в односторонньому порядку (без відповідного розпорядження клієнта) з рахунку товариства грошових коштів у розмірі 583 069 758,40 грн.
84.                   З урахуванням того, що судові рішення у справі № 2-7298/11, 
№ 761/3009/13-ц, на які посилалася позивачка, скасовані у частинах визнання неправомірними дій банку та завдання ОСОБА_1 такими діями шкоди, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для їх урахування при вирішенні спору у справі, яка переглядається в касаційному порядку.
85.                   Правильність застосування судом апеляційної інстанції положень частини четвертої статті 82 ЦПК України заявницею не спростовано.
86.                   При цьому колегія суддів зауважує, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
87.            Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо порушення Верховним Судом положень статті 400 ЦПК України при ухваленні постанови від 14 грудня 2022 року у цій справі, з огляду на те, що в касаційному порядку переглядається судове рішення апеляційного суду, яким вирішено спір по суті. При цьому указаною постановою Верховного Суду справу направлено на новий апеляційний розгляд, з наведення відповідних вказівок в порядку статті 417 ЦПК України.
88.            Безпідставними є також посилання касаційної скарги щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження.
89.            З матеріалів справи убачається, що апеляційну скаргу у справі, яка переглядається, подано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, від імені якого діяла адвокат Музичук Л. В. Судом апеляційної інстанції належним чином перевірено повноваження зазначеного представника, які відповідають вимогам частини четвертої статті 62 ЦПК України. Наявність у представника Музичук Л. В. статусу адвоката підтверджується як змістом самої довіреності, виданої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, так і даними Єдиного реєстру адвокатів.
90.            Додатково колегія суддів зауважує, що зазначений представник приймав участь у розгляді справи також в суді першої та касаційної інстанцій, де її повноваження на представлення інтересів відповідача не оспорювались позивачкою. Більш того, клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України стороною позивача заявлено лише під час нового апеляційного розгляду справи, після скасування судових рішень про часткове задоволення позову.
91.            Крім того, апеляційним судом перевірено відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України та з урахуванням положень частини третьої статті 185, частини другої статті 357, статті 359 ЦПК України вирішено питання про відкриття апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами була надіслана позивачці разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження.
92.            Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
93.            Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду.
94.            Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду України, на які містяться посилання у касаційній скарзі, з урахуванням встановлених у цій справі обставин.
95.            Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
96.            Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

 
ПОСТАНОВИВ:
1.                Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.                Постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                            Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                        О. В. Білоконь
 
                                                                                                                    О. М. Осіян
 
                                                                                                                    Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                                    В. В. Шипович