Справа №591/1054/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/391/23 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не працює, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді  Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2023 року ОСОБА_1   притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 01 лютого 2023 о 17 год.33 хв. у м. Суми по вул. Охтирська, в районі буд. №20, керував т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, проба позитивна 2,34 проміле, з результатом був не згоден. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків та під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2023 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апелянт зазначає, що у разі, якщо суд на знайде доцільним закрити справу на цій стадії розгляду, просить повернути її матеріали відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що його звинувачують у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який визначено ст.266 КУпАП, і передбачає 2 види - огляд на місці зупинки транспортного засобу та у лікарні,  на вибір або послідовно.
Він пройшов огляд на місці, що підтверджує як відеозапис працівника поліції, так і роздруківка алкотестеру. При цьому, закон не поєднує обидва огляди в один: на місці і в медзакладі, кожний з них є самостійним, а тому, щоб мав місце склад порушення, потрібна була відмова від огляду як на місці, так і у медзакладі. Проте, матеріалами справи та відеоматеріалом повністю підтверджено, що він пройшов огляд на місці за допомогою  алкотестера, а тому,  не міг бути притягнутий до відповідальності саме за порушення п.2.5 ПДР. Обставина його згоди або незгоди з тестом мала б значення, якщо б він таки погодився їхати до лікаря, а у даному випадку огляд на місці є пройденим, є результат, тобто є порушення саме за п.2.9а ПДР, а не п.2.5 ПДР, як зазначено у протоколі, що суддею до уваги взято не було.
Крім того, апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суддею було враховано письмові пояснення свідків, які, на його думку, складені працівником поліції, оскільки повністю ідентичні, являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самим же інспектором, при тому, що свідки повинні самі викласти, що і як бачили, а не підписати заготовлене, оскільки в цьому вся суть їх залучення, не в економії часу поліцейських, а у встановленні істини, свідченні вірності процедури огляду. Тобто, у даному випадку, фактично пояснення давав сам поліцейський, що заборонено, а свідки лише поставили свої підписи.
Також, апелянт вказує на те, що зупинка його транспортного засобу була явно незаконною, безпідставною, і в такому випадку, складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянт зауважує, що при складанні відносно нього протоколу, не було належним чином роз`яснено і забезпечено його право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, що є підставою для визнання всіх здобутих працівниками поліції у справі даних і документів недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів гнилого дерева».
З врахуванням вищезазначеного,  посилаючись на практику ЄСПЛ, національних судів та Конституцію України апелянт вважає, що його вина у вчиненні вказаного правопорушення «поза розумним сумнівом» не доведена, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасування, а дане провадження - закриттю. 

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лопаткіна О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується протоколу про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2023 року серії ААД №074216, який в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, даними результататів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», згідно яких ОСОБА_1 отримав результат тесту 2,34% промілле та був не згоден із результатом,  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, згідно з яким результат огляду - проба позитивна 2,34 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких, після незгоди з результатом «Alcotest Drager 6810» на пропозицію працівників поліції  ОСОБА_1 відмовився прослідувати до найближчого медичного закладу для проходження огляду та відеозаписом, який було долучено працівниками поліції до протоколу.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і ставити під сумнів їх належність та допустимість у апеляційного суду підстави відсутні.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, вважати, що працівниками поліції було невірно складено відносно ОСОБА_1 протокол за порушення останнім саме п. 2.5 ПДР, за наявності того, що він пройшов і є результат, підстави відсутні, оскільки У даному випадку, мала місце незгода з результатами його огляду на стан сп`яніння, який було проведено на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, і, за таких обставин, згідно вимог ст. 266 КУпАП,  останньому було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, від чого він відмовився.
Що стосується доводів апелянта про те, що суддею безпідставно, як доказ його винуватості, було враховано письмові пояснення свідків, які, на його думку, є формальними, оскільки свідки лише поставили свої підписи, а самі пояснення були складені поліцейськими, то вони не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження того, що вказані свідки засвідчили обставини, які стосувались не ОСОБА_1 чи надали неправдиві свідчення, доказів надано не було.
Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що зазначені обставини було предметом розгляду і судді, і таким доводам ОСОБА_1 була надана належна правова оцінка з посиланням на те, що письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, з чим погоджується в повному обсязі і апеляційний суд.
При цьому, доводи апелянта про те, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, безпідставною, спростовуються відеоматеріалом, який було враховано як суддею суду першої інстанції, так і проглянуто апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.
З вказаного відеозапису не вбачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено якісь порушення, крім того, апелянтом не наведено обставин, за яких поліцейські, під час виконання своїх службових обов`язків, не мали права здійснювати його зупинку.
Що стосується доводів апелянта про те, що при складанні відносно нього протоколу, належним чином не було роз`яснено і забезпечено його право на допомогу адвоката, то на їх спростування апеляційний суд зауважує, що працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, якими, в тому числі, і передбачено право користуватись юридичною допомогою, а її забезпечення вказаними нормами закону не передбачено.
Крім того, вважаючи, що у такий спосіб працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 , останній не був позбавлений можливості зафіксувати ці обставини шляхом складання заперечень у протоколі, однак, таких даних протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього, не містить і від його підпису та надання пояснень він взагалі відмовився.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт відмови ОСОБА_1 , як водія, пройти, відповідно до визначеного порядку, огляд на стан сп`яніння, було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів «поза розумним сумнівом», з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.
За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому,  постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.