ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2023 р.           Справа№ 5021/2509/2011 (920/350/22)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Андрієнка  В.В. 

секретар 
судового засідання            Рибчич А.В.

за участю 
представників:                   позивач - Микитенко О.О.
                                            відповідача - Паламаренко Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
на рішення Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. (повний текст складено 05.12.2022 р.)
у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) (суддя - Яковенко В.В.)
за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 
до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"    
про стягнення 2971025,08 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про стягнення 2964799,00 грн адміністративно-господарських санкцій та 6226,08 грн пені.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства щодо соціального захисту осіб з інвалідністю в частині виконання нормативу по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, не вжито всіх залежних від нього заходів для виконання обов`язку надавати інформацію державній службі зайнятості в повному обсязі, яка необхідна для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, а також відмовлено у працевлаштуванні особам з інвалідністю, що є дискримінацією за ознакою інвалідності.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) у задоволенні позову Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідач не виконав обов`язок надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 5021/2509/2011 (920/350/22). 
До суду 25.01.2023 р. надійшли матеріали справи № 5021/2509/2011 (920/350/22).
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/474/23 від 31.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 5021/2509/2011 (920/350/22).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) та призначено її до розгляду на 28.02.2023 р.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/647/23 від 27.02.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці 28.02.2023 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 5021/2509/2011 (920/350/22).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 р. справу № 5021/2509/2011 (920/350/22) за апеляційною скаргою Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 р. розгляд справи відкладено до 28.03.2023 р.
У судовому засіданні 28.03.2022 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
На підставі наданого відповідачем звіту форми 10-ПОІ № 77 від 18.01.2022 р. про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» у 2021 році становила 3830 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 133 особи. При цьому, кількість інвалідів - штатних працівників становить 153 особи.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2021 рік, у зв`язку з чим до нього застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 2964799,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою  цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Як передбачено ст. 20 вказаного Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.
Отже чинним законодавством України встановлено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
У відповідності до ч. 3 ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
За п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці серед іншого зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Отже підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця; створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; в разі невиконання такого нормативу щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
Відтак на підприємство (фізичну особу) покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. У свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство (фізичну особу) здійснювати самостійний пошук працівників інвалідів.
Таким чином, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого законом нормативу покладається як на роботодавця, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з наявністю вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2021 році Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" надавало до центру зайнятості щомісяця інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою 3-ПН з відміткою «вакансії для осіб з інвалідністю».
Також в матеріалах справи міститься звіт відповідача про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік за формою № 10-ПОІ, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» складала 3830 осіб.
Виходячи з встановленого законодавством нормативу, відповідачем проведено розрахунок робочих місць для осіб з інвалідністю та створено 153 робочих місця.
Зі звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Сумихімпром» працевлаштовані 133 особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність.
Враховуючи, що протягом 2021 року у відповідача були вакантні ще 20 робочих місць для осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, останній повідомив про наявність таких місць Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів шляхом подання звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік форми № 10-ПОІ (річна).
Також відповідач протягом 2021 року щомісячно спрямовував листи з проханням надання допомоги в направленні на працевлаштування до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» інвалідів згідно з переліком створених та атестованих робочих місць до Зарічної медико-соціальної експертної комісії, Сумської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Обласної медико-соціальної експертної комісії та Ковпаківської медико-соціальної експертної комісії.
Також в травні, червні, листопаді 2021 року Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» направило до Сумського обласного громадського об`єднання «Координаційна рада громадських організацій інвалідів Сумської області» листи з проханням надати допомогу в направленні для працевлаштування інвалідів згідно з переліком створених та атестованих робочих місць.
З інформації Сумського міського центру зайнятості вбачається, що він у 2021 році направив до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» три особи з числа безробітних з інвалідністю. За результатами співбесіди з роботодавцем дві особи не відповідали вимогам роботодавця при працевлаштуванні, одна людина відмовилась від запропонованої роботи.
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач відмовляв у працевлаштуванні особам, яких за інформацією Сумського міського центру зайнятості направлено до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на вільне робоче місце.
Також з матеріалів справи вбачається, що особи з інвалідністю, яких направлено до відповідача, відмовилися працевлаштовуватися, про що власноручно зробили відповідні записи про особисті причини у направленнях на працевлаштування № 18502101050003001 від 10.03.2021 р. та № 1850210105001301 від 13.10.2021 р. 
Відповідно до п. 12 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, у разі наявності пропозиції щодо роботи кар`єрний радник повідомляє про це особі, яка шукає роботу, та видає направлення на працевлаштування. Форма направлення на працевлаштування затверджується Мінекономіки. Під час формування направлення на працевлаштування кар`єрний радник зобов`язаний перевірити актуальність пропозиції щодо роботи та попередньо узгодити з роботодавцем умови проведення співбесіди з особою, яка шукає роботу.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Таким чином, підприємство зобов`язане створювати робочі місця для інвалідів, однак не зобов`язане підбирати, підшукувати інвалідів на створені робочі місця, оскільки такий обов`язок покладається на органи працевлаштування у відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього (відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів).
Нормами Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда. Тому обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.
Водночас нормами чинного законодавства не покладено обов`язку підприємств самостійного пошуку інвалідів для подальшого працевлаштування.
Як передбачено ч. 2 ст. 217 ГК України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Згідно зі ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач вчинив усі можливі дії для створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та подав інформацію до центру зайнятості про наявні вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю.
При цьому, відповідальність за ненаправлення відповідним органом на працевлаштування осіб з інвалідністю до відповідача, відмовою таких осіб на працевлаштування або невідповідність таких осіб вимогам на ту чи іншу посаду не може бути покладена на відповідача.
Враховуючи те, що відповідачем у 2021 році було дотримано вимог закону щодо забезпечення необхідної кількості робочих місць, передбачених для працевлаштування інвалідів, та повідомлено про створені робочі місця центр зайнятості, в діях останнього відсутні ознаки правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2964799,00 грн адміністративно-господарських санкцій є необґрунтованою, недоведеною те не підлягає задоволенню.
Вимога позивача про стягнення з відповідача 6226,08 грн пені також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною вимогою від основної, у задоволенні якої відмовлено.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не підлягає задоволенню. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 24.11.2022 р. у справі № 5021/2509/2011 (920/350/22) залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.04.2023 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                В.В. Андрієнко