П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8306/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Крапівницька Н. Л.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
26 квітня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в якому просить:
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 29.11.2019 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.11.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 444,90 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 93 180,87 грн.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року провадження у справі закрито.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Сторони будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції послався на норми п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Із аналізу вказаної норми встановлено, що для застосування вказаної підстави для закриття провадження, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, мають бути винесені за результатами розгляду спору:
-між тими самими сторонами;
- що стосується одного й того самого предмету;
- позов у справі заявлений з тих самих підстав.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 29.11.2019 року в повному обсязі;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 29.11.2019 року в сумі 169 969,52 грн., із застосуванням січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, а в період з 01.03.2018 року по 29.11.2019 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №120/4653/20-а позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення, враховуючи базові місяці січень 2014 року, березень 2016 року та січень 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, врахувавши при цьому раніше виплачені суми.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду змінити доповнивши абзац третій резолютивної частини рішення ", а саме в період з 01 березня 2018 року по 29 листопада 2019 року - з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №120/4653/20-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - без змін.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позову стосовно періоду позовних вимог з 01 березня 2018 року по 29 листопада 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Проте, ухвалою Верховного Суду від 22.10.2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Так, 13.10.2022 позивач повторно звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просит:
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 29.11.2019 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.11.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 444,90 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 93 180,87 грн.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що в даний період спірним між сторонами є виплата суми індексації у разі настання обставин передбачених абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. Так, у зв`язку з тим, що значення індексу споживчих цін було прийнято у березні 2018 року за 1 або 100 відсотків та обчислений наростаючим підсумком індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації 103% до жовтня 2018 року, - відповідач не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в даний період, що є необґрунтованими та протиправним.
Проте, оцінку вказаним вище доводам позивача вже надано у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду та у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду, які винесені за результатом розгляду справи №120/4653/20-а.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_1 з тих самих підстав позовні вимоги до військової 2193 вже вирішені в рамках справи №120/4653/20-а, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі №120/8306/22-а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що в межах справи №120/4653/20-а не встановлювався грошовий дохід позивача, його підвищення та чи розмір підвищення доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, адже у таких доводах позивач вказує на не дослідження, на його думку, судами обставин, які підлягають з`ясуванню в межах заявлених позовних вимог. Тобто, ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішеннями прийнятими та результатом розгляду справи №120/4653/20-а, що не є підставою для повторного звернення до суду з позовними вимогами, які є аналогічними за своєю суттю та відрізняються способом викладення їх змісту.
Крім того, предмет позову в межах справи №120/4653/20-а та справи №120/8306/22-а відрізняється лише розрахунками в частині визначення фіксованої суми індексації та її загального розміру, однак такі розрахунки базуються на тих самих нормах права, що не свідчить про виникнення нового спору між сторонами.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 238, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.