ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 травня 2023 року           справа №200/98/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 200/98/23 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.07.2022 № 2050500008130, 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи з 25.11.1988 по 01.11.1996 на посаді музичного вихователя в диткомбінаті Українського науково-дослідного інституту,
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій. 
В обґрунтування позову зазначила, що їй призначена пенсія, однак не здійснена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до вимог до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в розмірі десяти місячних пенсій.
Оскільки позивач має право на отримання цієї допомоги, тому відповідач протиправно не включив спірний період роботи позивача до стажу для пенсії за вислугу років та протиправно не виплатив допомогу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.07.2022 № 205050008130.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачену пунктом “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, період роботи з 25.11.1988 по 01.01.1996 на посаді музичного вихователя диткомбінату за її заявою від 20 липня 2022 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
За результатом розгляду заяви позивача відповідачем правомірно відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком, оскільки період її роботи з 25.11.1988 по 01.01.1996 неможливо зарахувати до спеціального стажу, оскільки найменування підприємства відсутнє в переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Відповідач не має можливості виконати рішення суду, оскільки позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
З 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком. Страховий стаж складає 42 роки 3 місяці та 21 день. Станом на час призначення пенсії працювала музичним керівником дошкільного закладу Комунального закладу “Бірківський заклад дошкільної освіти (ясла-садок)” Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області. 
20 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про допризначення одноразової грошової допомоги.
21 липня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 205050081310, яким відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав для його проведення.
У рішенні зазначено, що згідно наданих документів стаж за вислугу років складає 25 років 10 місяців 18 днів. Період роботи з 25.11.1988 по 01.01.1996 не зараховано до спеціального стажу (вислуги років), оскільки найменування підприємства відсутнє в переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 наявні записи, а саме № 10 та № 11 про роботу у період з 25.11.1988 по 01.01.1996 музичним вихователем диткомбіната в Дослідному господарстві “Борки”.
29 грудня 2021 року Державним підприємством “Дослідне господарство “Борки” Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України складена довідка № 124 про те, що ОСОБА_1 з 25.11.1988 по 01.01.1996 зарахована на посаду музичного вихователя диткомбінату. “Дослідне господарство “Борки” знаходилось у підпорядкуванні Українського науково-дослідного Інституту птахівництва.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що період роботи позивача на посаді музичного вихователя дошкільного навчального закладу, яка передбачена Постановою № 909, входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. «є» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 визначені Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік № 909).
Як визначено пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Згідно розділу 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають вихователі у дошкільних навчальних закладах всіх типів.
Підрозділом “Дошкільні навчальні заклади всіх типів” розділу І “Освіта” Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, передбачена посада вихователя у дошкільних навчальних закладах всіх типів.
Пунктом 2 Примітки до Постанови № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Крім того, розділом “Посади педагогічних працівників” Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, встановлено, що посада вихователя належить до посад педагогічних працівників.
Отже, робота на посаді вихователя у дошкільних навчальних закладах всіх типів незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону № 1788.
Суд погоджується з твердженням відповідача, що Постановою № 909, якою затверджений, зокрема Перелік закладів, установ освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачений такий заклад дошкільної освіти як диткомбінат.
Однак, суд звертає увагу, що вказаною Постановою передбачено дошкільні навчальні заклади всіх типів, а не виділено окремо якісь конкретні типи дошкільних навчальних закладів, робота у яких на посаді, зокрема вихователя дає право на пенсію за вислугу років.
Так, частина перша статті 34 Закону України “Про освіту” від 23 травня 1991 року № 1060-XII (у редакції, яка діяла до липня 2001 року) визначала, що дошкільними закладами освіти є: дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки, сімейні, прогулянкові, дошкільні заклади компенсуючого (для дітей, які потребують корекції фізичного і психічного розвитку) та комбінованого типів з короткотривалим, денним, цілодобовим перебуванням дітей, а також дитячі садки інтернатного типу, дитячі будинки та інші.
Вжите у цій нормі словосполучення “та інші” вказує, що визначений нею перелік типів дошкільних закладів освіти не є вичерпним, а отже до таких можуть належати й інші, за умови, що вони виконують функцію короткотривалого, денного чи цілодобового перебування у них дітей, тобто функцію, яка притаманна саме дошкільному навчальному закладу.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, “диткомбінат (дитячий комбінат)” це фактично довільна назва дошкільного навчального закладу комбінованого типу (як правило, ясел-садка), яка була поширеною за часів колишнього СРСР. 
Однак формальна назва закладу, де особа працювала, не може погіршувати її становище, особливо зважаючи на те, що до 11 липня 2001 року частина перша статті 34 Закону України “Про освіту” мала редакцію, аналіз якої давав підстави однозначно стверджувати, що наведений нею перелік дошкільних навчальних закладів не був вичерпним.
Оскільки позивач у період з 25.11.1988 по 01.01.1996 працювала на посаді музичного вихователя дошкільного навчального закладу, яка передбачена Постановою № 909, то цей період повинен бути зарахований до спеціального страхового стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону № 1788.
З огляду на застереження, наведене у пункті 2 Примітки до Постанови № 909, форма власності або відомчої належності дошкільного навчального закладу, в якому працювала позивач, правового значення у цьому випадку не має.
За умовами пункту 7-1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 та пункту 5 Порядку № 1191 для виплати грошової допомоги значення має форма власності закладу освіти, в якому працювала особа (державна або комунальна).
“Дослідне господарство “Борки” знаходилось у підпорядкуванні Українського науково-дослідного Інституту птахівництва, який в свою чергу мав статус державного підприємства.
Таким чином, з огляду на положення пункту 7-1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 та пункту 5 Порядку № 1191 для виплати позивачу грошової допомоги врахуванню підлягає період її роботи на посаді музичного вихователя диткомбінату, а саме з 25.11.1988 по 01.01.1996.
Право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.
З урахуванням визначеної управлінням вислуги років (25 років 10 місяців 18 днів) та періоду роботи з 25.11.1988 по 01.01.1996 на посаді музичного вихователя диткомбінату, який також враховується до вислуги років для виплати грошової допомоги, загальний спеціальний (педагогічний) стаж позивача становить понад 30 років.
Отже, враховуючи, що спеціальний трудовий стаж позивача на посаді музичного вихователя у позашкільному навчальному закладі, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту “е” статті 55 Закону № 1788-XII, перевищує 30 років, до призначення пенсії за віком позивач не отримувала будь-яку пенсію, на день досягнення пенсійного віку працювала в закладі на цій посаді, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV та Порядком № 1191.
Щодо доводів відповідача про знаходження позивача на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області суд зазначає наступне.
Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Абзацом 13 пункту 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Як свідчать матеріали справи, позивач із заявою про зарахування стажу роботи до вислуги років та призначення одноразової допомоги звернулася до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України. 
Органом, уповноваженим на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, яке і прийняло рішення про відмову у здійсненні перерахунку від 21.07.2022 № 205050008130.
Таким чином, саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області має бути покладений обов`язок щодо здійснення перерахунку пенсії позивача за його заявою, як на орган, який за принципом екстериторіальності визначений уповноваженим органом на прийняття рішення за заявою позивача.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 200/98/23– залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 200/98/23– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 травня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                         І.Д. Компанієць 

Судді                                                                                                   А.А. Блохін

                                                                                                           І.В. Геращенко