ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

19 квітня 2023 року                                                                    м. Чернівці
справа № 720/144/21
провадження №22-ц/822/247/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2023 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Сектор служби у справах дітей виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецького району про усунення перешкод в користуванні власністю та визначення порядку користування будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 яка діє у власних інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа Сектор служби у справах дітей виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецького району про стягнення компенсації за участь у будівництві та визначення порядку користування житловими приміщеннями, 
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Сектор служби у справах дітей виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецького району, про усунення перешкод в користуванні власністю та про визначення порядку користування будинком.
Позовні вимоги обґрунтували наступним. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.02.2009 року ОСОБА_1  на праві власності належить житловий будинок літ. «А»,  літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В», огорожа №1-6 що знаходяться по АДРЕСА_1 .
 В житловому будинку проживає невістка ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перешкоджають їм у користуванні своєю власністю.
Позивачі просили визначити порядок користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та виділити їм на першому поверсі житлову кімнату - вітальню площею 18.80 кв.м, лоджію 2.70 кв.м, на другому новерсі комору -19 кв.м, гардеробну - 11.20 кв.м, у користуванні відповідачів залишити на другому поверсі житлову кімнату площею - 15.10 кв.м, житлову кімнату площею - 20.70 кв.м, лоджію - 2.60 кв.м, лоджію - 1 кв.м, та лоджію - Е кв.м. В загальному користуванні залишити на першому поверсі кухню – 15,70 кв.м, санвузол - 7.50 кв.м, коридор - 1.80 кв.м, сходову - 12.20 кв.м, на другому поверсі сходову -22.00 кв.м, вбиральню - 1.80 кв.м.
ОСОБА_3  в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей  ОСОБА_4  та ОСОБА_5  подала зустрічний позов до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_6  про визначення порядку користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та стягнення компенсації за участь у будівництві житлового будинку.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Вона 13.04.2004 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Від спільного проживання народилось двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які після розірвання шлюбу залишились на її вихованні та матеріальному утриманні та проживають разом з нею в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок відповідно до свідоцтва про право власності належать ОСОБА_1 , яка є матір`ю її колишнього чоловіка ОСОБА_6 .
Земельна ділянка, на якій зведено спірний житловий будинок, належить відповідачу ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, розміром 0,10 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після червня 2004 року ніяких коштів на доведення будівництва до кінця не надавали, як і на будівництво літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ. «б», на встановлення огорожі, воріт та замощення у дворі.
Записи в технічному паспорті на будинок, що літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В» побудовані в 2005 році, не відповідають дійсності. 
Під час спільного проживання з ОСОБА_6 , вона продала належний їй на праві власності житловий будинок, який був розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку і вилучені кошти в сумі 30 000 доларів США вклала в завершення ремонту у кімнатах житлового будинку літ. «А», побудували літню кухню літ. «Б», навіс літ. «В», зроблено замощення, укладено у дворі тротуарну плитку, зроблено двір, встановлено ворота та огорожу.
Номінальний власник майна - відповідач ОСОБА_1 не заперечувала проти будівництва підсобних господарських будівель на свої земельній ділянці.
ОСОБА_6 працював у сфері містобудування та архітектури, та всі роботи по складанню техдокуменації та узаконення самочинного будівництва проводив він особисто. ОСОБА_8 лише ставила свої підписи на дозвільних будівельних документах.
В 2018 році за спільні кошти подружжя - її та відповідача ОСОБА_6 були проведені роботи по енергозбереженню - всі зовнішні стіни утеплені та оздоблені по-новому.
До 2020 року в спірному будинку проживали вона, відповідач ОСОБА_6 та їх малолітні діти. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у с.Довжок Новоселицького району. На даний час в будинку проживає вона з дітьми.
Посилаючись на зазначені обставини, просила визначити їй та її дітям у користуванні в житловому будинку по АДРЕСА_1 на першому поверсі кімнату 1-10 площею 15.10 кв.м, лоджію УII, кімнату 1-11 площею 20,7 кв.м, лоджію УIII, приміщення комори площею 1,9 кв.м, вбиральні 1-8 площею 1,8 кв.м, гардеробну 1-9 площею 2 кв.м, на другому поверсі, виділити відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату 1-5 площею 18,8 кв.м на першому
поверсі. Залишити в загальному користуванні в житловому будинку літ. «А» вхід в підвал І, підвал II, підвал III, коридор 1-1 площею 1.8 кв.м, сходову кв.м. лоджію УІ та У на першому поверсі житлового будинку, залишити в загальному користуванні літню кухні літ. «Б», навіс літ. «В», альтанку літ. «б», огорожу.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
солідарно на її користь в рахунок відшкодування її участі в будівництві літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ. «б», замощення, оздоблення огорожі житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 472 702 грн 05 коп. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на її користь вартість будівельних матеріалів та робіт по енергозбереженню житловому будинку по АДРЕСА_1 в сумі 164 942 грн 55 коп та понесенні судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2023 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. 
Встановлено порядок користування будинком АДРЕСА_1 та виділено у користування  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на першому поверсі житлову кімнату – вітальню площею - 18.80 кв.м, лоджію - 2.70 кв.м, на другому поверсі комору - 1.90 кв.м, гардеробну - 11.20 кв.м.
У користуванні  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виділено у користуванні на другому поверсі житлову кімнату площею - 15.10 кв.м, житлову кімнату площею - 20.70 кв.м, лоджію - 2.60 кв.м, лоджію - 1 кв.м та лоджію - 1.30 кв.м.
В загальному користуванні залишено на першому поверсі кухню - 15.70 кв.м, санвузол - 7.50 кв.м, коридор - 1.80 кв.м, сходову - 12.20 кв.м, на другому поверсі сходову - 22.0 кв.м, вбиральню - 1.80 кв.м.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  у користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1816 грн.
Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частину вартості використаних будівельних матеріалів, виробів конструкцій та проведених робіт по спорудженню літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ.«б», а також огорож з воротами та хвірткою і замощення двору, та 1/4 частину вартості використаних будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та проведених робіт по енергозбереженню житлового будинку літ. «А» у будинковолодінні по АДРЕСА_1 в загальній сумі 476 085 грн. 83 коп. В задоволені решта позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в загальній сумі 19 297 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2023 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частини вартості використаних будівельних матеріалів, виробів конструкцій та проведених робіт по спорудженню літньої кухні літ. «Б», навіс літ. «В», альтанки літ. «б», а також огорож з воротами та хвірткою і замощення двору, та 1/4 частину вартості використаних будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та проведених робіт по енергозбереженню житлового будинку літ. «А» у будинковолодінні по АДРЕСА_1 в загальній сумі 476 085 грн. 83 коп. та судових витрат та відмовити  ОСОБА_3  в задоволенні цих вимог.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив той факт, шо будинок, який належав на праві особистої власності ОСОБА_3 він придбав за ціною, яка вказана в договорі. При уточненні позовних вимог  сама позивачка ОСОБА_3 теж погодилася з цією сумою, що становила 3 221 дарів США, а не 30 000 доларів США, як зазначила в первісному позові, однак суд цього не врахував. 
Також поза увагою суду залишилось те, що згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків від 31.12.2008 року, державна приймальна комісія встановила, що будівництво здійснено на підставі рішення Новоселицької міської ради № 204 від 05 грудня 1993 року. Даний акт державної приймальної комісії затверджений розпорядженням Новоселицької РДА № 24-р від 23.01.2009 року та рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 18 лютого 2009 року за № 46. Даний Акт спростовує пояснення позивачки по зустрічному позові ОСОБА_3 та показання свідків: ОСОБА_10 , що кухня була завершена в 2011 році.
В технічному паспорті на будинок значиться, що літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В» побудовані в 2005 році, а альтанка літ. «б» в 2006 р. І це відповідає дійсності та підтверджується показами відповідачів по зустрічному позову та показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . 
Крім того, після введення в експлуатацію вищезазначених приміщень, здійснена їх державна реєстрація на ім`я ОСОБА_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як власник домоволодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не надавала згоду на будь-яке будівництво ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Із наявних у справі доказів не підтверджується факт трудових грошових затрат колишньої невістки ОСОБА_3 . Вона не надала доказів на підтвердження того, що брала участь у будівництві спірних будівель, зокрема відсутні квитанції на її ім`я про придбання будівельних матеріалів. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості майна, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способі збільшення такої вартості.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_3 подала до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено,  що житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В» по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету міської ради м.Новоселиця від 18.02.2009 року.
З Довідки №2479 від 24.12.2020 року Новоселицької КП «Тепломережа» вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Рішенням Новоселицького районного суду від 28.07.2020 року розірваний шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
З Довідки приватного нотаріуса Новоселицького нотаріального округу 02.11.2020 року за №606/01-16 вбачається, що ОСОБА_3 продала 21.12.2006 року належну їй на праві власності квартиру по АДРЕСА_3 та подарувала земельну ділянку за цією ж адресою.
Відповідно до висновку експерта №65 від 02-28 червня 2022 року вартість використаних будівельних матеріалів, виробів і конструкцій та проведених робіт по спорудженню літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літер «б» огорожі з воротами та хвірткою і замощення двору у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 становить 1 574 458 грн. 20 коп. Вартість використаних будівельних матеріалів, виробів і конструкцій та проведених робіт по енергозбереженню в житловому будинку літ. «А» за адресою АДРЕСА_1 становить 329 885 грн. 10 коп.
Понесені витрати на облаштування господарства в сумі 1904343 грн. 30 коп. (1574458 грн. 20 коп. + 329885 грн. 10 коп.) 
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Ознайомившись із матеріалами справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення оскаржується лише в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 . 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_13 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вона не надала суду належні та допустимі докази того, що саме вона та її колишній чоловік ОСОБА_6 фінансували будівництво літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ. «б», огорожі з воротами та хвірткою і замощення двору у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 та робіт по енергозбереженню з житловому будинку літ. «А», однак, незважаючи на це, посилаючись на принцип розумності, справедливості та допустимості вважав, що ОСОБА_3 має право на отримання компенсації від власників в розмірі 1/4 частини вартості проведених робіт. Тобто, 1904343 грн. 30 коп. : 4 = 476085 грн. 83 коп.
Колегія суддів з цим не погоджується. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі  статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Судом встановлено,  що житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В» по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 18.02.2009 року.
Земельна ділянка, на якій зведено домогосподарство належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, розміром 0,10 га, розташована в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 зазначала, що під час спільного проживання з ОСОБА_6 , вона продала належний їй на праві власності житловий будинок, який був розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку та вилучені кошти в сумі 30 000 доларів США вклала в завершення ремонту у кімнатах житлового будинку літ. «А», побудували літню кухню літ. «Б», навіс літ. «В», зроблено замощення, укладено у дворі тротуарну плитку, зроблено двір, встановлено ворота та огорожу.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме нею та за особисті кошти були здійснені зазначені ремонтно-будівельні роботи. Крім того, судом першої інстанції не було не враховано, що 17 квітня 2008 року ОСОБА_3 придбала автомобіль марки «Hуandai Getz» 2008 року випуску.
Обгрунтованими є і доводи апелянтів з приводу того, що в технічному паспорті на будинок значиться, що літня кухня літ. «Б», навіс літ. «В» побудовані в 2005 році, а альтанка літ. «б» в 2006 році.
Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що ОСОБА_3 проживає у спірному будинковолодінні з 2004 року з часу укладення шлюбу з ОСОБА_6 . Отже і ремонтно-будівельні роботи та інші роботи по облаштування домоволодіння проводилися з метою підтримання у належному статті житла для проживання у ньому сім`ї, затрати на ремонт здійснено в межах, визначених положеннями статті 156 ЖК Української РСР, а жодних договорів між сторонами щодо розміру участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території, проведенню ремонту не укладалося.
Відповідно до положень ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня  1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок.
ОСОБА_3 проживає в будинку колишньої свекрухи та користується ним з 2004 року по даний час. Ці обставини сторонами визнаються.
З урахуванням наведеного, вказані кошти за час спільного проживання подружжя були витрачені для ремонту та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї, а тому підстав для їх відшкодування немає.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь вартості використаних будівельних матеріалів, виробів конструкцій та проведених робіт по спорудженню літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ.«б», а також огорож з воротами та хвірткою і замощення двору, та вартості використаних будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та проведених робіт по енергозбереженню житлового будинку літ. «А» у будинковолодінні по АДРЕСА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають. 
Відповідно до положень  ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Враховуючи зазначене, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, немає підстав для стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в загальній сумі 19 297 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані всі обставин, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.1, п.4 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині оскарження та відмови в позові. 
На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з квитанцій про сплату судового збору, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 сплатила 6 376,44грн судового збору за апеляційну скаргу,  ОСОБА_2 сплатив 764,85грн судового збору за апеляційну скаргу. 
Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині оскарження, та відмови у позові, з ОСОБА_3 на користь апелянтів слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу. 
Керуючись ст. ст.374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2023 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частини вартості використаних будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та проведених робіт по спорудженню літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», альтанки літ. «б», а також огорож з воротами та хвірткою і замощення двору, та 1/4 частини вартості використаних будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та проведених робіт по енергозбереженню житлового будинку літ. «А» будинковолодінні по АДРЕСА_1 в загальній сумі 476 085 грн 83 коп та судових витрат в сумі 19 297грн – скасувати. 
В задоволенні цих вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 6 376,44грн судового збору за апеляційну скаргу.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 764,85грн судового збору за апеляційну скаргу. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 24 квітня 2023 року.         
Головуючий                                         І.Б. Перепелюк
Судді:                                         І.Н. Лисак
                                       Н.К. Височанська