Номер провадження: 22-ц/813/5475/23 Головуючий у 1-й інстанції: Римар І.А.
Єдиний унікальний номер судової справи:494/347/20 Доповідач Базіль Л. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.05.2023 року                                                                  м. Одеса
       Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,
       суддів: Воронцової Л.П.,
                                                                 Приходько Л.А.,
       секретар                                                   Кузьміч Г.Р.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року, постановлену у складі судді Римара І.А. у справі №494/347/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради “Регіональне бюро державної реєстрації” Маціборко Олександра Сергійовича про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації 
                          ВСТАНОВИВ:
       Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
       15 березня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника, 
 ОСОБА_3 звернувся до Березівського районного суду Одеської області із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у вище зазначеній цивільній справі та надати виконавчий лист про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь сплачений ним судовий збір в сумі 1261,20 грн.
       Заяву мотивував тим, що 01.03.2023 року Березівським районним судом Одеської області було ухвалено додаткове рішення у даній справі, проте не було визначено сплачений судовий збір в повному обсязі, а саме не було взято до уваги квитанцію №72564 від 16.04.2020 (420,00 грн). Крім того, вказане рішення, Березівським відділом ДВС було повернуто без виконання.
       Посилаючись на викладене, просив задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №494/347/20.
       Короткий зміст оскаржуваного судового рішення.
       Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_3 від 15 березня 2023 року про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
       Ухвала суду мотивована відсутністю правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі 494/347/20.
       Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Скаржник зазначає, що суд не взяв до уваги доводи позивача про те, що додаткове рішення від 01 березня 2023 року без виконання повернуто Березівським відділом ДВС, не звернув уваги, що додатковим рішенням від 01.03.2023 року не було визначено сплачений судовий збір в повному обсязі, а саме не було взято до уваги квитанцію №72564 від 16.04.2020 року про сплату 420,40 грн.
       Позиція відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Апеляційний розгляд.
        ОСОБА_2 приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Березівського районного суду Одеської області заперечила проти задоволення апеляційної скарги.
        ОСОБА_1 та його представник будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не направили.
       У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       На підставі викладеного, апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача (скаржника), його представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 
       Позиція апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді — доповідача, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
       Обставини справи.
       Із матеріалів справи слідує, що 22 грудня 2022 року Березівським районним судом Одеської області у цій справі ухвалено рішення, яким позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Маціборко Олександра Сергійовича про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації задоволено. Розірвано договір оренди землі від 13.09.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5121281200:01:001:0903, площею 
6,2567 га. Скасовано державну реєстрацію: номер запису про інше речове право: 22428185 від 14.09.2017 року, державний реєстратор: Маціборко Олександр Сергійович, Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеська область (а.с. 173-174).
       02 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_1 ,
 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про постановлення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про судові витрати (а.с. 179). До заяви долучив копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,8 грн. та 420,40 грн. (а.с. 181).
       01 березня 2023 року Березівським районним судом Одеської області ухвалено додаткове рішення у справі на підставі якого стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Маціборко О.С. на користь
 ОСОБА_1 , сплачений судовий збір по 420,40 грн. з кожного (а.с. 191-192).
       15 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 повторно звернувся до суду першої інстанції з заявою про постановлення додаткового рішення, покликаючись на факт повернення без виконання відділом ДВС додаткового рішення від 01.03.2023 року, а також не врахування судом факту сплати позивачем судового збору на суму 420,40 грн., що підтверджується окремою квитанцією.
       До поданої 15.03.2023 року заяви, представник позивача долучив копію додаткового рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року, яке містить відмітку про те, що рішення законної сили не набрало (а.с. 199).
       Також представником додано копію повідомлення Березівського відділу ДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), яке датоване 13.03.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з огляду на те, що документ не відповідає вимогам п.6 ч.4 ст. 4 Закону України “Про виконавче провадження” (а.с. 201-202).
       Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
       За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 Закону України “Про судовий збір” судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
       У відповідності до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються  розподіл судових витрат.
       Згідно із приписами п.3 ч.1, ч.5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
       Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       Пунктом 1 частиною 1 статті 3 “Про виконавче провадження” визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
       Як передбачено п.6 ч.1 ст. 4 Закону України “Про виконавче провадження” у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
       Згідно з п.6 ч.4 ст.4 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
       З матеріалів справи убачається, що ухвалюючи рішення 22 грудня 2022 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції залишив не вирішеним питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем у якості сплати судового збору, у зв`язку з чим, представник позивача з посиланням на положення ст. 270 ЦПК України, долучаючи копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 судового збору на 840,80 грн. та 420,40 грн., просив прийняти додаткове рішення у справі.
       Розглянувши зазначене клопотання представника позивача, суд першої інстанції 01.03.2023 року ухвалив додаткове рішення у справі, яким стягнув з відповідачів на користь ОСОБА_1 сумарно 840,80 грн.
       Зазначене додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року, станом на момент пред`явлення його позивачем до виконання, законної сили не набрало, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач ініціював питання про його оскарження в апеляційному порядку. 
       З огляду на те, що це додаткове рішення суду першої інстанції законної сили не набрало, відтак судом першої інстанції не вирішувалося питання про видачу виконавчого листа на його виконання у примусовому порядку. 
        Встановивши, що 01.03.2023 року за заявою ОСОБА_1 судом вирішено питання розподілу понесених ним витрат на сплату судового збору, а підстави заяви ОСОБА_1 від 15.03.2023 року щодо повторного здійснення їх розподілу зводяться до незгоди останнього з висновками суду першої інстанції при прийнятті 01.03.2023 року додаткового рішення у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки незгода позивача з судовим рішенням не може бути підставою для ухвалення додаткового рішення у справі, так як відповідно до приписів 
ст.352 ЦПК України надає учаснику справи право апеляційного оскарження такого судового рішення.
        Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 містять факти, що були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.
       Та обставина, що позивачу повернуто без виконання додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року з підстав не набрання ним законної сили, не може слугувати підставою для ухвалення судом нового додаткового рішення у справі. 
       За таких обставин, місцевий суд зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для ухвалення нового додаткового рішення у справі. 
       Іншими доводами позивач апеляційну скаргу не аргументує. 
       Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу  ОСОБА_1  без задоволення, а ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року без змін.
       Повний текст постанови складено 09.05.2023 року. 
       Керуючись ст. 367,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                 ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 16 березня 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

       Головуючий                                                         Л.В. Базіль

       Судді:                                                                 Л.П.Воронцова 
                                                                               Л.А.Приходько