Постанова
Іменем України
 
19 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 175/772/16-ц

провадження № 61-770св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровська міська рада,
треті особи: державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Яна Володимирівна, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2  - ОСОБА_3 , на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у складі судді Озерянської Ж. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
09 грудня 2022 рокуу складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Свистунової О. В., Зайцевої С. А.,
 
ВСТАНОВИВ:

 
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа - державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я. В., про визнання права власності на спадкове майно 
в порядку спадкування за законом.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка №  НОМЕР_1 в садовому товаристві «Світанок» Новоолександрівської сільської ради. Він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті матері.
 
Зазначав, що в установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак 
у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру та на земельну ділянку  йому було відмовлено у зв`язку з тим, що за життя 
ОСОБА_4 не  зареєструвала в установленому законом порядку право власності на це майно.
 
ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на спадкове майно: земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0, 068 га на території садового товариства «Світанок» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року як третю особу залучено ОСОБА_2 .
 
Справу розглядали суди неодноразово.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0, 068 га, розташовану на території садового товариства «Світанок» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, передану для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 листопада 2009 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л. В.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 жовтня 2003 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л. В.
 
Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року вирішено питання щодо судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 успадкувала від своїх батьків спірні земельну ділянку та 1/2 частину квартири, що підтверджується виданими на її ім`я свідоцтвами про право на спадщину за законом, однак не зареєструвала право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, що позбавляє позивача можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на це майно.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року скасовано, у  задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову є передчасними, оскільки до участі у справі як відповідача не залучено ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що  ОСОБА_2 не 
є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , а тому не може бути відповідачем за пред`явленими в цій справі вимогами.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (повторний перегляд)
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 
15 вересня 2016 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
11 січня 2023 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 
2022 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_2 , яка не була належним чином повідомлена про дату, час 
і місце розгляду справи. В апеляційній скарзі зверталась увага суду на цей факт.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі 
№ 414/811/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

 
Доводи інших учасників справи
 
15 лютого 2023 року Дніпровська міська рада подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
21 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив, 
у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, 
а постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року -
без змін
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2023 року представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поновлено строк на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 
2022 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областіцивільну справу.
 
10 лютого 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (№ 2), 
№ 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
 
ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
 
Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 отримувала судову повістку щодо розгляду справи судом першої інстанції 
15 вересня 2016 року.
 
Кореспонденція яка була адресована ОСОБА_2 повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а. с. 150).
 
Тобто матеріали справи не містять документів, які б підтверджували, що 
ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляд судом справи 
15 вересня 2016 року.
 
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Аналіз змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що в апеляційній скарзі вказувалося про неповідомлення судом першої інстанції її про дату, час і місце розгляду справи.
 
Проте суд апеляційної інстанції всупереч пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України на це уваги не звернув.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України). 
 
З огляду на порушення судом апеляційної інстанції норми процесуального права, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права у справі не перевіряється.
 
За встановлених обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 
2022 року - скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2  - ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий	М. Є. Червинська    	
Судді: 	А. Ю. Зайцев    	
 	Є. В. Коротенко    	
 	В. М. Коротун    	
 	М. Ю. Тітов