ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

31 травня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/48/22
Головуючий у першій інстанції - Коротка А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/395/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В. 

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс"
третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Короткої А.О. від 30 травня 2022 року, місце ухвалення рішення м. Прилуки, дата складання повного тексту рішення - 30 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

                         В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з відповідача на її користь набутих грошових коштів за виконавчим написом в сумі 4 031 грн. 35 коп. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. знаходиться виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з  примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. №92040 від 04.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованості за кредитним договором в сумі 52 609 грн. 28 коп. Позивач вказувала, що вищевказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, вчиненого в простій письмовій формі, при цьому, "Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивач зазначала, що вона не укладала кредитних договорів з ПАТ "Платинум Банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", тому відсутні будь-які правові підстави для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису за даним договором, у зв`язку з чим виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. За доводами позивача, на момент її звернення до суду з даним позовом, на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" з ОСОБА_1 , в межах  вказаного виконавчого провадження, безпідставно було стягнуто 4 031 грн. 35 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. За наведених обставин, ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 04.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №92040, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс"  коштів в розмірі 52 609 грн. 28 коп., таким, що не підлягає виконанню, і також просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 4 031 грн. коп., та провести відшкодування понесених нею по справі судових витрат. 

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Судом визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 04.06.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за №92040, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" коштів в розмірі 52 609 грн. 28 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4 031 грн. 35 коп. Стягнуто з ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею при поданні позову та заяви про забезпечення позову у розмірі 1 362 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., а всього: 7 362 грн. судових витрат. 

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" просить скасувати оскаржуване рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року э незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам процесуального та матеріального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що жодних доказів сплати боргу на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" позивачем не надано. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам у справі, які стосуються вчинення виконавчого напису, при цьому, відсутні будь-які докази, які свідчать про незгоду/заперечення/зауваження/відмову/вимогу додатково надати документи ТОВ ''Фінансова компанія "Еліт Фінанс" від приватного нотаріуса Остапенка Є.М. щодо наданих документів на вчинення виконавчого напису, і вказана обставина судом першої інстанції не прийнята до уваги. Доводи апеляційної скарги вказують, що приватному нотаріусу Остапенку Є.М. відповідачем було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, при цьому, повністю дотримано вимоги чинного законодавства щодо правильності та законності вчинення виконавчого напису. За доводами апелянта, позовна заява ОСОБА_1 є способом уникнути виконання своїх зобов`язань перед відповідачем, обставини, на які посилається позивач, є недоведеними, і суд першої інстанції неналежним чином дослідив докази наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновок суду першої інстанції щодо помилково стягнутої суми у розмірі 4 031 грн. 35 коп. із позивача, не відповідає дійсності, оскільки докази стягнення коштів в розмірі 4 031 грн. 35 коп. на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", відсутні. Апелянт також вважає неправильним висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі сумі 6 000 грн., та вказує, що дана сума є надуманою, і не є пропорційною до обсягу та складності виконаних адвокатом робіт. За доводами апелянта, відшкодування відповідачем вищевказаних витрат позивача є можливим у розмірі 1 500 грн.      

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду даної справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №92040 від 04.06.2021 року (а.с.11), було запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором №985/2971BCL1A від 04.09.2013 року, за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року включно, у розмірі: 23 600 грн. - забргованість за тілом кредиту, 8 003 грн. 99 коп. - заборгованість за відсотками та комісією, 20 955 грн. 29 коп. - заборгованість за пенею, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52 609 грн. 28 коп.  

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №92040 від 04.06.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. 04.11.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 (а.с.9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. від 04.11.2021 року було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , в межах суми 58 270 грн. 20 коп. (а.с.12), і вказана обставина також підтверджується копією листа АТ "Державний ощадний банк України" №372 від 21.12.2021 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Відповідно до  виписки  по  картковим  рахункам  ОСОБА_1 (а.с.15-19), 19.11.2021 року на рахунки було встановлено арешт суми, після чого, за період з 19.11.2021 року по 08.12.2021 року здійснювалось списання  коштів  на  погашення  арештованої  суми,  а  саме:  19.11.2021 року - 02 грн. 13 коп.,05 грн.,03 грн. 42 коп., 08.12.2021 року - 2 320 грн. 80 коп., 1 700 грн., а всього: 4 031 грн. 35 коп. 

Як вбачається із оскаржуваного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, із врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, виходив із тих обставин, що із досліджених матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №92040 від 04.06.2021 року нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", зазначеної у написі, є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд зазначив, що відповідач не позбавлений можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. В частині вирішення позовної вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача коштів у розмірі 4 031грн. 35 коп., суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки виконавчий напис, на підставі якого з позивача були стягнуті кошти в розмірі 4 031 грн. 35 коп., визнається судом таким, що не підлягає виконанню, то вказана сума підлягає стягненню з ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на користь ОСОБА_1 . Стосовно розподілу судових витрат між сторонами, суд першої інстанції зазначив, що в силу статей: 133, 137, 141 ЦПК України, судові витрати позивача в сумі 6 000 грн., пов`язані із отриманням позивачем професійної правничої допомоги, які підтверджені документально (а.с.22-23), підлягають стягненню з відповідача. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 30.05.2022 року також дійшов висновку про стягнення на користь позивача із відповідача 1 362 грн. в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору при поданні позову, що становить 908 грн. та при  поданні позивачем заяви про забезпечення позову, що становить 454 грн. При цьому, суд першої інстанції відхилив вимоги заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, викладені у відзиві на позов (а.с.50-51), а саме, про зарахування вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6 000 грн. в рахунок погашення частини заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції вказав, що вимоги, які підлягають зарахуванню, в першу чергу мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим зобов`язанням, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим зобов`язанням), проте, вимоги про зарахування витрат позивача на отримання нею правової допомоги не є зустрічними та однорідними по відношенню до вимог ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про стягнення з неї боргу кредитним договором із позивача, оскільки відповідач у даній справі не є боржником перед позивачем у договірному зобов`язанні, а витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, і підлягають стягненню лише у судовому порядку.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.  

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що жодних доказів сплати боргу на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" позивачем не надано. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам у справі, які стосуються вчинення виконавчого напису, при цьому, відсутні будь-які докази, які свідчать про незгоду/заперечення/зауваження/відмову/вимогу додатково надати документи ТОВ ''Фінансова компанія "Еліт Фінанс" від приватного нотаріуса Остапенка Є.М. щодо наданих документів на вчинення виконавчого напису, і вказана обставина судом першої інстанції не прийнята до уваги. Доводи апеляційної скарги вказують, що приватному нотаріусу Остапенку Є.М. відповідачем було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, при цьому, повністю дотримано вимоги чинного законодавства щодо правильності та законності вчинення виконавчого напису. За доводами апелянта, позовна заява ОСОБА_1 є способом уникнути виконання своїх зобов`язань перед відповідачем, обставини, на які посилається позивач, є недоведеними, і суд першої інстанції неналежним чином дослідив докази наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року, виходячи із наступного.  

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 статті 39 Закону "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису визначені Порядком вчинення нотаріальних дій (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року у справі  №320/7932/16-ц, провадження № 61-38989св18, дійшов наступних висновків.
"…Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").
Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати  та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Для правильного застосування положень статей  87,88 Закону України   "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за  наслідками  перевірки  доводів  боржника  та  оцінки  наданих  ним доказів."

Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, провадження №12-5гс21).

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №92040 від 04.06.2021 року (а.с.11) було запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором №985/2971BCL1A від 04.09.2013 року, за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року включно, у розмірі: 23 600 грн. - забргованість за тілом кредиту, 8 003 грн. 99 коп. - заборгованість за відсотками та комісією, 20 955 грн. 29 коп. - заборгованість за пенею, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52 609 грн. 28 коп.  
Суд першої інстанції вказав, що із досліджених матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №92040 від 04.06.2021 року, приватний нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", зазначений у написі, є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду першої інстанції із відзивом на даний позов ОСОБА_1 (а.с.50-51), відповідач належних та достатніх доказів на спростування позовних вимог суду не надав.

При цьому, Чернігівським апеляційним судом було запропоновано ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", на підтвердження вимог та доводів апеляційної скарги, а також приватному нотаріусу Остапенку Є.М. надати апеляційному суду належним чином завірені копії документів, в тому числі, і на підтвердження безспірності заборгованості, які були подані ТОВ "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс" приватному нотаріусу Остапенку Є.М., з метою вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , та на підставі яких приватним нотаріусом Остапенком Є.М. 04.06.2021 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №92040, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" грошових коштів за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року в сумі 52 609 грн. 28 коп. (а.с.120).
На вказаний запит апеляційного суду ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" повідомило апеляційний суд, що відсутня можливість надати суду відповідні документи, оскільки всі документи були подані приватному нотаріусу, і копії зазначених документів у ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс"  не збереглись. 
Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. відповіді на даний запит суду не надійшло. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від від 30.05.2022 року відносно того, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №92040 від 04.06.2021 року приватний нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту позивачу та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), і за даних обставин, у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", зазначений у виконавчому написі, є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні від 30.05.2022 року, що відповідач не позбавлений можливості вирішення спірних питань в порядку позовного провадження.

В доводах апеляційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" зазначає, що жодних доказів сплати боргу на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" позивачем не надано.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки по картковим рахункам ОСОБА_1 (а.с.15-19), після винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника, 19.11.2021 року на рахунки позивача було встановлено арешт суми, після чого, за період з 19.11.2021 року по 08.12.2021 року здійснювалось списання коштів на погашення  арештованої  суми,  а  саме:  19.11.2021 року - 02 грн. 13 коп., 05 грн., 03 грн. 42 коп., 08.12.2021 року - 2 320 грн. 80 коп., 1 700 грн., а всього: 4 031 грн. 35 коп.  
Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від від 30.05.2022 року відносно того, що, оскільки оспорюваний позивачем виконавчий напис, на підставі якого з позивача були стягнуті кошти в розмірі 4 031 грн. 35 коп., визнається судом таким, що не підлягає виконанню, то вказана сума підлягає стягненню з ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на користь ОСОБА_1 .

Апелянт також вважає неправильним висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі сумі 6 000 грн., та зазначає, що вказана сума є надуманою, і не є пропорційною до обсягу та складності виконаних адвокатом робіт. За доводами апелянта, відшкодування відповідачем вищевказаних витрат позивача є можливим у розмірі 1 500 грн.  

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, положеннями Закону визначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу вирішення питання щодо співмірності відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання певних робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Аналогічний  правовий  висновок  викладено  у  постанові Верховного  Суду  від  22.05.2023  року  у  справі  №187/1493/21, провадження №61-9964св22.

За доводами апелянта, відшкодування відповідачем витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є можливим у розмірі 1 500 грн.  
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду з відповідним клопотанням щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, та про їх відповідне зменшення.   
Як  вбачається  із  відзиву  відповідача  на  позовну  заяву  (а.с.50-51), ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" інформувало суд першої інстанції про те, що відповідач провів зарахування вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6 000 грн. в рахунок погашення частини заборгованості позивача за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість позивача становить 45 059 грн. 28 коп.  
У оскаржуваному рішенні від 30.05.2022 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, зазначивши, що вимоги, які підлягають зарахуванню, в першу чергу мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим зобов`язанням, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим зобов`язанням). Однак, вимоги відповідача про зарахування витрат позивача щодо отримання нею правової допомоги,  не є зустрічними та однорідними по відношенню до вимог ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про стягнення з позивача боргу за кредитним договором, оскільки відповідач у даній справі не є боржником перед позивачем у договірному зобов`язанні, а витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, і підлягають стягненню лише у судовому порядку.

За даних обставин, відсутні підстави для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6 000 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.22,23) судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції. Відповідно до п.п.3 п.3 договору про надання правової (правничої) допомоги від 28.12.2021 року, укладеного між адвокатом Коваленком О.Ю. та ОСОБА_1, правнича допомога, що надається адвокатом, оплачується клієнтом протягом 10 днів після  набрання законної сили рішенням суду.        

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.05.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини, та на основі з`ясованих фактичних обставин справи, документально підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року - залишити без змін.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03.02.2023 року, в порядку приписів ч.4 статті 359 ЦПК України, було зупинено дію рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року у даній цивільній справі №742/48/22. 
У зв`язку із прийняттям даної постанови, апеляційний суд вважає за необхідне відновити дію рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2022 року, яка була зупинена ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03.02.2023 року.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                      
                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" - залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2022 року, залишити без змін.

Відновити дію рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2022 року, яка була зупинена ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: