Ухвала

24 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 371/1475/15
провадження № 61-7579ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до            ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю.
 
У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_1 майно загальною вартістю 675 716,40 грн, а саме: житловий будинок літ. «А», об`єкт житлової нерухомості загальною площею 74,90 кв. м., 1958 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з складовими частинами об`єкта нерухомого майна: погріб з шийкою, літ. «Д»; погріб з шийкою, літ. «Ж»; прибудова, літ «а»; відкрита веранда, літ. «а1»; баня, літ. «б»; літня кухня-гараж, літ. «Б»; сарай, літ «б1»; сарай-прибудова, літ. «в»; сарай, літ. «В»; гараж, літ. «Г»; убиральня, літ. «Е»; гараж,           літ. «Є»; оглядова яма гаражна, літ. «Є/оя»; ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, колодязь питний № 3, вимощення № 5-6, стінку підпірну № 7-8, загальною вартістю 394 930,00 грн; земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 54 900,00 грн; автомобіль марки «ГАЗ 3302-418», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 81 038,00 грн; автомобіль марки «Volkswagen Lt-28», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 108 050,00 грн; шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатний домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт 1/2, загальною вартістю 36 490,00 грн.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати право власності   ОСОБА_1 на майно загальною вартістю 366 226,40 грн, а саме: автомобіль марки «ГАЗ 3302-418», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 81 038,00 грн; автомобіль марки «Volkswagen Lt-28», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 108 050,00 грн; шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатнй домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт 1/2, загальною вартістю 36 798,40 грн; гараж літ. «Є», 2010 року побудови, вартістю 140 340,00 грн.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати право власності   ОСОБА_2 на майно загальною вартістю 309 340,00 грн, а саме: житловий будинок, літ. «А», загальною площею 74,90 кв. м., 1958 року побудови, погріб з шийкою, літ. «Д», погріб з шийкою літ. «Ж», прибудову, літ. «а», відкриту веранду, літ. «а1», баню, літера «б», літню кухню-гараж, літ. «Б», сарай, літ. «б1», сарай прибудову, літ. «в», сарай, літ. «В», гараж, літ. «Г», убиральню, літ. «Е», оглядову яму гаражну, літ. «Є/оя», ворота з хвірткою № 1, огороджу № 2, колодязь питний № 3, вимощення №5-6, стінку підпірну №7-8, загальною вартістю 254 590,00 грн; земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 54 900,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію належної останній частки у спільному майні подружжя, в розмірі 56 736,40 грн.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх майно, що перебуває у спільній сумісній власності.
 
У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про збільшення позовним вимог, у якій просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь в порядку поділу спільного сумісного майна належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 86 702,83 грн, які були доходом               ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності за період часу з вересня 2012 року до червня 2013 року.
 
Миронівський районний суд Київської області ухвалою від 12 серпня 2019 року первинний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 залишив без розгляду.
 
Київський апеляційний суд постановою від 17 жовтня 2019 року ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року в частині залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасував та в цій частині передав справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Миронівський районний суд Київської області рішенням від 14 вересня 2021 року зустрічний позов задовольнив частково. Визнав спільною сумісною власністю сторін наступне майно: житловий будинок, загальною площею 74,90 кв. м,                   1958 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; погріб з шийкою, літ. «Д», погріб з шийкою, літ. «Ж», прибудова, літ «а», відкрита веранда, літ. «а1», баня, літ. «б», літня кухня-гараж, літ. «Б», сарай, літ «б1», сарай-прибудова, літ. «в», сарай, літ. «В», гараж, літ. «Г», убиральня, літ. «Е», гараж, літ. «Є», оглядова яма гаражна, літ. «Є/оя», ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, колодязь питний № 3, вимощення № 5-6, стінки підпірні № 7-8, які згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП КОР «Південне БТІ» (інвентаризаційна справа № 37, реєстраційний № 128) знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею             0,1574 гектара, цільове призначення - ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «ГАЗ 3302-418», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Volkswagen Lt-28», 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатний домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт 1/2.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнав (виділив) за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частину будинковолодіння на                         АДРЕСА_1 , а саме: 11,7 кв. м кухні житлового будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «А»; 11,10 кв. м частини прихожої житлового будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «А»; 7,2 кв. м санітарного вузла житлового будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «А»; 15,4 кв. м житлової кімнати будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «А»; відкриту веранду, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «а1»; погріб з шийкою, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Д»; гараж, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Г»; навіс, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «З»; вбиральню, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Е»; сарай, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «б1»; сарай, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «б2»; сарай, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «б3»; погріб з шийкою, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Ж»; гараж-майстерню, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Б»; підпірну стінку, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрою № 7, з припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на це майно.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнав (виділив) за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частину будинковолодіння на                          АДРЕСА_1 , а саме: 8,3 кв. м частини прихожої житлового будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ»  літ. «А»; 21,20 кв. м житлової кімнати житлового будинку цього будинковолодіння, позначеного в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ»  літ. «А»; гараж, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «Є»; оглядову яму, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ»                        літ. «Є/оя»; навіс, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ»              літ. «в1»; майстерню, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ»  літ. «в»; баню, позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» літ. «В»; стінку підпірну позначену в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрою № 8, з припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_2 на це майно.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнав за сторонами право спільної часткової власності на наступне нерухоме майно на АДРЕСА_1 : земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею                 0,1574 га, цільове призначення - ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, визначивши їх частки по 1/2 кожної сторони; колодязь питний, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрою № 3, визначивши їх частки як 1/2 кожної сторони; ворота з хвірткою, позначений в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрою     № 1, визначивши їх частки як 1/2 кожної сторони; огорожі, позначені в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрами № 2, 3, визначивши їх частки як 1/2 кожної сторони; вимощення, позначені в технічному паспорті КП КОР «Південне БТІ» цифрами № 5, 6, визначивши їх частки як 1/2 кожної сторони.
Припинив право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вищевказане майно.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнав за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «ГАЗ 3302-418», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Volkswagen Lt-28», 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з одночасним припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_2 на ці автомобілі.
В порядку поділу спільного сумісного майна визнав за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатний домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт 1/2, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_2 на це майно.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 139 869,70 грн, як компенсацію різниці в частці спільного сумісного майна (різницю у вартості рухомого та нерухомого спірного майна), яке виділяється ОСОБА_1 .
 
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
 
Київський апеляційний суд постановою від 08 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року - без змін.
 
19 травня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Миронівського районного суду Київської області                від 14 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду                           від 08 лютого 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року він отримав через свого представника в кінці лютого 2022 року, тобто, коли розпочалася військова агресія росії проти України. Воєнний стан діє і до цього часу. Він є людиною похилого віку, пенсіонером, проживає у Вінницькій області, яка піддавалася та піддається масованим атакам росії. Відключення світла утруднюють його життя та життя його родини, на його утриманні знаходиться малолітня дитина.
 
Касаційне провадження у справі не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною третьою статі 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути поновлений виключно за наявності однієї з двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) строк на касаційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною. 
 
Як видно з постанови Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року з апеляційною скаргою на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року звертався ОСОБА_1 . В судовому засіданні апеляційного суду 08 лютого 2022 року були присутніми ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. 
 
Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року складено 08 лютого 2022 року, отже останнім днем на її касаційне оскарження було 10 березня 2022 року, проте касаційна скарга ОСОБА_1 подана до Верховного Суду 19 травня 2023 року, тобто більше, ніж через один рік з дня складення повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції.
 
Визначений частиною третьою статі 394 ЦПК строк є присічним (преклюзивним) і не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, за винятком випадків виникнення обставин непереборної сили та неповідомлення особи про розгляд справи.
 
ОСОБА_1 не є особою, який не був повідомлений про розгляд або результат розгляду справи, що визнається самим заявником, тому підстави для поновлення строку, визначені пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України, відсутні.
 
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо неможливості подання ним касаційної скарги в передбачений законодавством процесуальний строк у зв`язку із введенням воєнного стану, необхідно зазначити наступне. 
 
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого                 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року                 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого       2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено й триває досі.
 
Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
 
Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону               № 389-VIII).
 
Велика Палата Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі                               № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) зробила наступний висновок: введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
 
Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з касаційною скаргою у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку заявником за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.
 
ОСОБА_1 не надано належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск ним строку на звернення до суду з касаційною скаргою.
 
З огляду на викладене, зазначені у клопотанні ОСОБА_1 обставини не можна вважати такими, що виникли внаслідок обставин непереборної сили, що унеможливили подання касаційної скарги, оскільки вони не пояснюють неможливості реалізації заявником протягом тривалого часу свого права на касаційне оскарження судових рішень.
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судового рішення.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
 
У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейського суду з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
 
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Крім того, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення. Однак заявник не навів таких обставин.
 
Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення апеляційного суду та відсутні підстави, передбачені пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду             від 08 лютого 2022 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                       М. Ю. Тітов