ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 381/3391/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Волчко А.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,    

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни щодо складення постанови серії АПО18 № 567637 від 28 серпня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КупАП України у вигляді штрафу в сумі 255 грн;
- скасувати постанови серії АПО18 № 567637 від 28 серпня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, винесену Інспектором управління патрульної поліції в Одеській області, капралом поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КупАП України у вигляді штрафу в сумі 255 грн;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн та суму судового збору у розмірі 454,00 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії АПО18 №567637 від 28 серпня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2  ст. 44-3 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 44-3 КУпАП  відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (витрати на сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, судом неповно з`ясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Департамент патрульної поліції Національної поліції України наполягає на правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотримання встановленого законодавством порядку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови.
Також не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, представником позивача подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати чатково в частині відмови у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн та задовольнити позовну вимогу в оскаржуваній частині, стягнувши з Управління патрульної поліції в Одеській області витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга третьої особи підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.08.2021 року відповідачем у м. Одеса по вул. Заболотного, 18А, винесено постанову серії АПО18 № 567637 про те, що позивач 28.08.2021 року о 12 год. 00 хв. знаходився в громадській будівлі, а саме в Суворовському ВП без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора, або захисної маски, що закриває рот та ніс, порушив постанову КМУ від 19.12.2020 року, ураховуючи, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф у розмірі 255,00 грн. 
Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що при дослідженні постанови серії АПО18 №567637 від 28 серпня 2021 року, судом встановлено, що інспектор управління патрульної поліції в Одеській області капрал поліції Калашнікова Тетяна Олегівна  не дотрималася вказаних вимог закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за  ст. 44-3 КУпАП, зазначила постанову КМУ від 19.12.2020 року (у зв`язку з поганою роздруківкою не можливо встановити № постанови КМУ), не зазначила які саме пункти (положення)  постанови КМУ N 1236 від 09 грудня 2020 року  порушив ОСОБА_1 , належним чином не виклала суть вчиненого останнім адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу, а також не відібрала пояснення у свідків щодо обставин події. Тобто, протокол про адміністративну відповідальність щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам  ст. 256 КУпАП.
Суд вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови протиправними задоволенню не підлягають, оскільки частиною 3  статті 286 КАС України  визначено перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаний перелік є вичерпним і не передбачає визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправною, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи, відмовив у задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з не підтвердженням фактичної сплати таких витрат, відсутності переліку виконаних робіт, вартості конкретних робіт.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до п. 3, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до  ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
На виконання вимог  Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України було прийнято  постанову №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, у період з 01 серпня 2020 року по 31 березня 2022 року на території України запроваджено карантин на всій території України, згідно з постановами Уряду №211 від 11.03.2020 року та №392 від 20.05.2020 року, від 15.12.2021 року №1336.
Відповідно до п.2-2  постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року, з 17 червня 2021 року на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з приписами статті 44-3 КупАП України порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, частиною другою статті 44-3 КупАП України передбачено відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КупАП України у вигляді штрафу в сумі 255 грн.
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем у справі зазначено Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікову Тетяну Олегівну.
Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно з частиною другою статті 222 КупАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд відповідних справ про адміністративні правопорушення, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема, інспектор управління патрульної поліції в Одеській області, капрал поліції Калашнікова Тетяна Олегівна, уповноважена накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи у якості відповідача судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено не було.
Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача. У даній справі належним відповідачем є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена оспорювана постанова.
Поряд з цим, Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.
Виходячи із зазначених вище положень  закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства. 
Суд апеляційної інстанції, на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, як було підкреслено вище, позбавлений можливості виправити наведену помилку, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 200/12486/19-а та від 31.08.2020 року у справі № 420/4279/19.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 року у справі №303/3794/17, від 09.08.2019 року у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 року у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі №819/940/18 та від 31.10.2019 року у справі №826/17241/16.
Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до неналежного відповідача, що було залишено поза увагою Києво-Святошинського районного суду Київської області та мало своїм наслідком розгляд справи по суті без урахування належного суб`єктного складу сторін, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Щодо інших доводів апеляційних скарг як третьої особи Департаменту патрульної поліції, так і позивача, то колегія суддів вважає, що вони не можуть вплинути на висновки суду апеляційної інстанції з огляду на те, що відповідач, до якого позивач звернувся до суду з даним позовом, не є належною особою, до якої може бути пред`явлено позов у спірних правовідносинах.
Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відомву у задоволенні позовних вимог у зв`язку з вищевикладеними обставинами, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з огляду на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з суб`єкта владних повноважень при відмові у задоволенні позову.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України  та судову практику, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни про скасування постанови, з огляду на їх заявлення до неналежного відповідача.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга третьої особи підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року - залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року - задовольнити. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Одеській області, капрала поліції Калашнікової Тетяни Олегівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            Н.В. Безименна, 

                                                                                                     А.Ю. Кучма