КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
01 травня 2023 року
 
справа №752/1858/23 
 
провадження № 33/824/2168/2023 
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.
Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп.
Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання обґрунтоване тим, що із оскаржуваною постановою апелянт ознайомився 28 березня 2023 року після оприлюднення її на сайті Судової влади України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом не було досліджено відео з нагрудних камер працівників поліції та не надано значення копії оперативного талону, який закріплений за службовим автомобілем. Вказує, що поліцейським не дотримана процедура перевірки водія, який керує службовим автомобілем по оперативному талону. Зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в останнього були сумніви у приладі, які використовували працівники поліції. Разом із тим, працівники поліції не забезпечили проходження огляду у лікаря-нарколога у зв`язку із відмовою пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить запису вручення водію оригіналу направлення для проходження огляду у медичному закладі.
Вважає, що у працівника поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу та після надання оперативного талону та працівник поліції не дозволив подальший рух службового автомобіля. Також вказує, що поліцейським не було надано діючого сертифікату з повіркою алкотестера «Драгер» та не забезпечено свідків, в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. 
Також зазначає про складення двох ідентичних протоколів, один із яких з метою приховування непрофесійних дій,  було знищено.
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що наявні підстави для поновлення строку, та відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги  з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи та матеріали справи не містять інформації на підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови суду.
Враховуючи, що апеляційну скаргу подано протягом десяти днів з моменту ознайомлення із оскаржуваним судовим рішенням, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04 січня 2023 року о 22:55, керував автомобілем «Volkswagen Caravelle», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Саперно-Слобідська, 104, з явними ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи:
-       протоколом про адміністративне правопорушення від 04 січня 2023 року, серія ДПР №030923;
-       відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі у лікаря-нарколога;
-       направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння;
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого,  зобов`язаний:
- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання апелянта на наявність оперативного талону, у зв`язку із чим у працівників поліції не було підстав для зупинення транспортного засіб, суд до уваги прийняти не може, оскільки обставин того, що водій транспортного засобу був при виконанні негласної оперативно-розшукової роботи, службового завдання не встановлено. Як вбачається із відеозапису під час зупинки транспортного засобу  ОСОБА_1 також не повідомляв працівникам поліції щодо виконання ним  службових обов`язків.
Переглянувши  відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники  поліції діяли в межах повноважень, будь-яких порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства встановлено не було, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.  
Посилання апелянта на те, що працівники поліції не забезпечили проходження огляду у лікаря-нарколога у зв`язку із відмовою пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки суд відхиляє, оскільки водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції.
Відповідно до ст. 266 КУПАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи містять відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, що відповідає вищенаведеним вимогам закону, а тому доводи скаржника про відсутність свідків є необґрунтованими. 
Також апелянта вказує, що поліцейським не було надано діючого сертифікату з повіркою алкотестера «Драгер», однак дана обставина не впливає кваліфікацію правопорушення ОСОБА_1 щодо відмови останнього від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.  
Посилання апелянта на складення двох ідентичних протоколів, один із яких з метою приховування непрофесійних дій,  було знищено не підтверджено матеріалами справи.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідача відповідає вимогам законодавства, підписаний особою, яка притягується до відповідальності, та є належним доказом у справі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В :
 
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
            Суддя