ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/936/23 Справа № 204/1806/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 травня 2023 року                                                                 м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Сакун В.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року, щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       За постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами. 
       20 квітня 2023 року на вказану постанову адвокат Сакун В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, проте взагалі без посилання на те, з яких причин був порушений строк на апеляційне оскарження. 
       Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 та його представник повідомлені належним чином, проте в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.
       Перевіривши матеріали справи стосовно причин пропуску строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про відмову у поновленні строку з поверненням апеляційної скарги адвокату Сакун В.А. з наступних підстав.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
       Вказані вище норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків. 
       Як слідує з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді була винесена 21 березня 2023 року. При цьому, ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою. 
       З наведеного вище слідує, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений та обізнаний про наявність відносно нього справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, а також про дату її призначення до розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 чи його захисника не надходило, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності останнього, що відповідає і узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 268 КУпАП.
       Отже, будучи достеменно обізнаним про дату і місце розгляду адміністративної справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього, ОСОБА_1 проявив інтерес до її результату через досить значний тривалий час, а саме 12 квітня 2023 року на зазначену постанову судді адвокат Сакун В.А. первинно подавав апеляційну скаргу, яку, постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року, було повернуто адвокату, у зв`язку з відсутністю повноважень представника. 
       Після цього, виправивши зауваження, 20 квітня 2023 року на вказану постанову адвокат Сакун В.А. повторно подав апеляційну скаргу, проте не зазначив жодних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а лише в прохальній частині своєї апеляційної скарги, просив поновити строк. 
       Вирішуючи дане клопотання, зважаю на те, що лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.
       Проте, даних, що ОСОБА_1 або його представник в період часу з моменту винесення оскаржуваної постанови до моменту подання його представником апеляційної скарги, мав якісь непереборні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляцією, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду, не наведено і в апеляційній інстанції таких даних, відомостей чи доказів не надано. 
       Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що  ОСОБА_1  та його представник тривалий час інтересу до результатів розгляду справи не проявляли, маючи об`єктивну можливість дізнатися про результати розгляду справи та в межах строку апеляційного оскарження подати апеляційну скаргу.
       Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі “Пономарев проти України” Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
       В рішенні Європейського суду з прав людини в справі “Устименко проти України” від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
       В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, що відсутність обґрунтування клопотання про причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, не може бути підставою для поновлення такого строку.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Відмовити адвокату Сакун В.А. в поновленні строку на оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року, щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                           О.М. Кононенко