ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 квітня 2023 року           справа №200/5123/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023р. у справі №200/5123/22 (головуючий І інстанції М.М. Крилова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком, в частині відмови зарахування страхового стажу за період роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.12.1983 року, а саме: з 23.04.1984 р. по 01.04.1986 р., та період роботи з 12.05.1989 р. по 18.11.1997 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу період роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.12.1983 року, а саме: з 23.04.1984 р. по 01.04.1986 р., та період роботи з 12.05.1989 р. по 18.11.1997 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити відповідну різницю в пенсії, починаючи з дати призначення пенсії за віком.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №050750002022 від 25.01.2022 року про призначення пенсії за віком, в частині відмови зарахування страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.12.1983 року, а саме: з 23.04.1984 року по 01.04.1986 року, та період роботи з 12.05.1989 року по 18.11.1997 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 25 січня 2022 року зарахувавши до страхового стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.12.1983 року з 23.04.1984 року по 01.04.1986 року, з 12.05.1989 року по 18.11.1997 року та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що при призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи:
- з 23.04.1984 року по 01.04.1986 року, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства, на якому працював позивач;
- з 12.05.1989 року по 18.11.1997 року, у зв`язку з тим, що записи про прийняття, переведення, звільнення виконані не коректно та потребують уточнення.
Разом з заявою про призначення пенсії уточнююча довідка надана не була.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.01.2022 року №050750002022 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж складає 29 років 8 місяців 22 дні.
Листом від 01.02.2022 року Відділ обслуговування громадян № 15 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на звернення позивача від 18.01.2022 року повідомив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , а саме: з 23.04.1984 по 01.04.1986 оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства; з 12.05.1989 по 18.11.1997 оскільки записи про прийняття, переведення, звільнення зроблені не коректно та потребують уточнення.
Листом від 22.11.2022 року №17037-15717/Д-02/8-0500/22 відповідач, на підставі звернення позивача від 07.11.2022 року, повідомив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , а саме: з 23.04.1984 по 01.04.1986 оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо визначити назву підприємства; з 12.05.1989 по 18.11.1997 оскільки записи про прийняття, переведення, звільнення зроблені не коректно та потребують уточнення. Також вказав, що врахувати до стажу роботи період з 23.04.1984 по 01.04.1986 та з 12.05.1989 по 18.11.1997 можливо за умови надання довідки про стаж, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».
Розрахунком стажу, форма РС-право, підтверджується факт не зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 23.04.1984 року по 01.04.1986 року та з 12.05.1989 року по 18.11.1997 року.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з п. 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Щодо доводів апелянта, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи, оскільки записи зазначені у трудовій книжці виконані не коректно та потребують уточнення, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, згідно записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:
- 23.04.1984 року прийнятий на станцію технічного обслуговування автомобілів на посаді інженера-технолога;
- 01.04.1986 року переведений в Великоновосілківське ремонтно-транспортне підприємство;
- 12.05.1989 року прийнятий на посаду механіка;
- 18.11.1997 року обраний директором підприємства «Богатир».
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні печатки та підписи відповідальних осіб.
Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Як вбачається з трудової книжки позивача, вона містить записи щодо його роботи у спірні періоди на відповідних підприємствах, які свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, та відсутність чіткого відтиску печатки, або не коректно виконання записів про прийняття, переведення, звільнення, є формальними ознаками порушення, які не впливають на прийняття рішення про призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вищезазначені періоди перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії, підлягають зарахуванням до страхового стажу.
За таких обставин позов підлягає задоволенню, як вірно зазначено судом першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023р. у справі №200/5123/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023р. у справі №200/5123/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко