ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 р. 	Справа № 480/12735/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. (ухвалене  суддею Осіповою О.О.)  по справі № 480/12735/21 за позовом                   ОСОБА_1  до                 Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області                         про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.09.2021 р., про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером: 5920681400:02:001:0544, площею 4,1461 га, як члену фермерського господарства у власність для ведення фермерського господарства; зобов`язати Миколаївську селищну раду Сумського району Сумської області затвердити ОСОБА_1 , проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером: 5920681400:02:001:0544, площею 4,1461 га, як члену фермерського господарства у власність для ведення фермерського господарства.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що 31.08.2020 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір (декларацію) про створення сімейного фермерського господарства, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1138,  умовами  якого встановлено, що головою господарства є ОСОБА_2 , який після укладення цього договору зобов`язується зареєструватись як фізична особа-підприємець. 
18.09.2020 р. за результатами розгляду відповідних заяв, доданих до них графічних матеріалів та договору про створення фермерського господарства, Миколаївською селищною радою прийнято рішення “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в розмірі земельної частки (паю) членам сімейного фермерського господарства “ ОСОБА_2 ” для ведення фермерського господарства”.
На підставі цього рішення розроблено один проект землеустрою щодо відведення у власність трьох земельних ділянок з кадастровими номерами: 5920681400:02:001:0544, 5920681400:02:001:0543, 5920681400:02:001:0545 громадянам - членам сімейного фермерського господарства: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 
24.06.2021 р. від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 надійшли заяви про затвердження вказаного проекту землеустрою.
27.07.2021 р. ОСОБА_2 зареєстровано як фізична особа - підприємець.
27.08.2021 р. Миколаївська селищна рада надіслала повідомлення позивачу про необхідність надання інформації щодо перебування земельної ділянки, яку вона просить передати у власність, в користуванні у неї, чи у фермерського господарства, з наданням відповідних правовстановлюючих документів за наявності.
07.09.2021 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повторно звернулися до відповідача  з заявами про затвердження вищевказаного проекту землеустрою.
22.09.2021 р. відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким залишено всі три заяви, в тому числі, і заяву позивача про затвердження проекту землеустрою без розгляду, через не встановлення факту перебування земельних ділянок у користуванні громадян - членів фермерського господарства, чи в користуванні фермерського господарства.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що набуття громадянином - членом фермерського господарства права власності на земельну ділянку для ведення фермерського господарства здійснюється на підставі п. “а” ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України, а не на підставі пункту “в”, тобто, виключно за рахунок земельної ділянки раніше наданої в користування,  а  докази перебування земельної ділянки з кадастровим номером 5920681400:02:001:0544 у користуванні ОСОБА_1 або фермерського господарства Мусієнка В.Д. відсутні. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до  ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України (в подальшому – ЗК України).
Згідно  із  ч. 2 ст. 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до ст. 22 ЗК України,  землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.
Відповідно до  ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Згідно із п. “в” ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Пунктом “б” частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.
Частиною 1 статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997  р. за № 280/97-ВР (в подальшому – Закон № 280/97-ВР),  сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Вказані норми кореспондуються зі ст. 12 ЗК України, згідно з якою до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закон України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 118 ЗК України відповідач зобов`язаний або надати погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або відмовити у наданні такого погодження, але на законних підставах. При цьому, ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави.
Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від  вимог статті 118 Земельного кодексу України.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду, викладеному у постановах від 28.05.2020 р. у справі № 819/654/17, від 18.06.2020 р. в справі № 802/1827/17-а.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вмотивованого рішення про надання погодження або відмову в його погодженні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Тобто, за результатами розгляду, зокрема, заяв про надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Миколаївською селищною радою Сумського району Сумської області повинно прийматися відповідне мотивоване рішення про надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Проте, за результатами розгляду вищевказаної заяви про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідачем прийнято рішення про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , тобто,  відповідачем не прийнято передбачене чинним законодавством рішення про надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованого рішення про відмову в наданні такого погодження.
Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені ЗК України  у визначений законом строк, то належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, тобто, рішення про надання або рішення про відмову у затверджені  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надання її у власність.
Доводи відповідача, що при прийнятті оскаржуваного рішення він керувався ч. 11 ст. 118 ЗК України, якою встановлено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку,  суд апеляційної інстанції вважає помилковими.
Згідно із ч. 11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Частиною 9 статті 118 ЗК України  встановлений  двотижневий строк для суб`єкта владних повноважень протягом  якого  цей  суб`єкт повинен прийняти  рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що  нею не передбачена можливість  прийняття суб`єктом владних  повноважень  рішення  про залишення  клопотання без розгляду, оскільки в розумінні  цієї норми предметом оскарження  є залишення  без розгляду клопотання, у зв`язку з відсутністю протягом двотижневого строку будь-якого рішення  суб`єкта владних повноважень (про задоволення або про відмову в задоволенні  клопотання особи).
Таким чином, Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області належним чином не розглянула заяву позивачки про надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийняла обґрунтоване рішення, відповідно до вимог Земельного кодексу України,  у зв`язку з чим рішення відповідача про залишення заяви позивачки про затвердження проекту землеустрою без розгляду є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивачки в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2021 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області та прийняти рішення за наслідками її розгляду, передбачене діючим законодавством.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.09.2021 р. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка розташована на території Миколаївської селищної ради; зобов`язати Миколаївську селищну раду Сумського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2021 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України,  при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати  за подання адміністративного позову в розмірі 454 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 744 грн., а всього 1198 грн.  підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань  Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2022  р. по справі № 480/12735/21 - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.09.2021 р. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка розташована на території Миколаївської селищної ради.
Зобов`язати Миколаївську селищну раду Сумського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка розташована на території Миколаївської селищної ради.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань  Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні та за подання апеляційної скарги в розмірі 744  (сімсот  сорок чотири) гривні, а всього 1198  (одна тисяча дев`яносто вісім) гривень. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова