ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 липня 2023 року           справа №360/1739/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі  № 360/1739/22 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом  Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

                                                                       В С Т А Н О В И В :

Позивач - Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив стягнути витрати, пов`язані з утриманням під час навчання, в сумі 18716,21 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин. Суд, відмовляючи в задоволені позову, зазначив, що оскільки відсутні докази щодо відмови відповідача у добровільному відшкодуванні суми витрат на його утримання в Університеті, згідно з пунктом десятим статті 25 Закону № 2232-XII та пунктом 7 Порядку № 964, у позивача відсутні законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому є передчасним звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом. 
Апелянт вважає, що такий висновок суду спростовується висновками постанови Верховного суду від 21.01.2021 року у справі № 560/1389/20.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/1739/22, який листом повідомив, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідач з 19.07.2021 року по 01.02.2022 року проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил.
19.07.2021 року відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Університету та ОСОБА_1 (далі – курсант) укладений Контракт про проходження військової служби (навчання).  
За п. 1 контракту курсант, солдат ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання: проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил протягом строку дії Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання; відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, у якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вказаний Контракт підписаний особисто відповідачем. Підписуючи Контракт, відповідач ознайомлюючись з його змістом, усвідомлював, що в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», він зобов`язаний буде відшкодувати навчальному закладу фактичні витрати, пов`язані з його утриманням та свідомо погодився на виконання таких умов.
Жодних зауважень щодо змісту вказаного Контракту, зокрема, щодо видів витрат, які в разі настання відповідних умов має відшкодувати відповідач, вказані документи не містять.
За п. 3 Контракту «Інші умови» курсант добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утримання у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту, і невиконання освітньої програми (індивідуального плану).
Згідно п. 5 Контракту контракт укладено на час навчання у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти.
За п. 8 Контракту контракт набрав чинності з 19 липня 2021 року.
Чинність контракту припинено 1 лютого 2022 року у зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання, виключено відповідача зі списків (пункт 9 Контракту).
Згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 31.01.2022 року № 26, солдата ОСОБА_1 , курсанта 511 навчальної групи 1-го курсу (набору 2021 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету, відповідно до підпунктів 3.2 та 3.19 Інструкції, затвердженої наказом Міністра  оборони України від 24.12.1997 № 490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та відповідно до пункту 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України» припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контакту військовослужбовцем, з 01 лютого 2022 року.
З 01.02.2022 року ОСОБА_1 виключений зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення. Одночасно цим наказом визначено стягнути суму у розмірі 18716,21 грн за період навчання в університеті, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 та пункту 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Згідно загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , від б/д № 2/29/8, затвердженого начальником Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, фактичні витрати, пов`язані з утриманням, складають: по грошовому забезпеченню – 3551,21 грн.; по продовольчому забезпеченню – 1951,44 грн; по речовому забезпеченню – 10748,05 грн.; по медичному забезпеченню – 359,44 грн.; по перевезенню до місця щорічної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 00 грн; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв – 2106,07 грн.; всього - 18716,21 грн.
Відповідачем в добровільному порядку не здійснено відшкодування витрат на користь університету, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
За загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , останнього не ознайомлено, оскільки в графах щодо ознайомлення курсанта з розрахунком та зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на утримання курсанта в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування, відсутні дата та підпис відповідача. 
Правильність розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , іншими розрахунками, такими як, розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача по грошовому забезпеченню, розрахунок на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням по продовольчому забезпеченню відповідача під час навчання, розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням по речовому забезпеченню, розрахунок коштів, пов`язаних з утриманням відповідача по медичній службі, розрахунок коштів витрат, пов`язаних з утриманням по перевезенню до місця проведення канікулярної відпустки та зворотно, довідка-розрахунок на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням відповіача під час навчання, відповіачем належними доказами не підтверджено.
За ст. 3 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі ряди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; ргани військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року № 467 «Про затвердження Положення про вищі військові навчальні заклади» затверджено Положення про вищі військові навчальні заклади (далі - Положення № 467).
За п. 1 абзацу першого пункту 3 Положення № 467 це Положення визначає порядок організації діяльності вищих військових навчальних закладів (далі - навчальні заклади), склад, права та обов`язки учасників освітнього процесу. Навчальний заклад у своєму складі може мати військові навчальні підрозділи (відокремлені військові навчальні підрозділи), що утримуються на окремих штатах: військовий інститут (інститут військового університету та військової академії), факультет військової підготовки університету, військової академії та військового інституту, військовий коледж військового університету, військової академії та військового інституту.
За п. 5 Положення № 467 до навчального закладу належать військові університети, академії, інститути, коледжі, які діють у системі військової освіти Міноборони, СБУ, Держприкордонслужби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки.
Згідно Переліку закладів вищої освіти, на базі яких проводиться військова підготовка, який є додатком до Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 лютого 2012 року № 48, Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба віднесено до закладів вищої освіти, на базі яких проводиться військова підготовка.
За витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба є державною організацією (установою, закладом), видами діяльності якого є 85.42 Вища освіта (основний) та 84.22 Діяльність у сфері оборони.
Згідно абзаців першого, шостого частини шостої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
За ч. 1 статті 25 Закону № 2232-ХІІ підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (ч. 2 статті 25 Закону № 2232-ХІІ).
Згідно ч.ч. 3, 4, 5, 10, 11 статті 25 Закону № 2232-ХІІ зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (за винятком випадків, передбачених підпунктами «б», «г», «ґ» чи «ж» пункту 1 та підпунктами «б», «г» чи «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби. При цьому у строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість: строкової військової служби до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти; військової служби за контрактом до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти; військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з  військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати), визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі – Порядок № 964).
За п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку № 964).
За абз. 1, 2 пункту 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п.7 Порядку № 964).
На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку витрат).
Згідно п.п. 1.1, 1.2 розділу І «Загальні положення» Порядку розрахунку витрат Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ. Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
За п. 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно пп. 2.1.1 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період (підпункт 2.1.1.2 підпункту 2.1.1 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат).
За пп. 2.1.2 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Згідно пп. 2.1.2.2 підпункту 2.1.2 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.
Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами (підпункт 2.1.3 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат).
За пп. 2.1.3.2 підпункту 2.1.3 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання. Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань. Вартість отриманих послуг лазне-прального забезпечення цією категорією осіб за визначений період навчання не відшкодовується.
Згідно пп. 2.1.4 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії. Сума витрат на проведення військово-лікарської комісії утримується незалежно від періоду навчання (підпункти 2.1.4.2, 2.1.4.3 підпункту 2.1.4 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат).
Згідно пп. 2.1.5 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).
За пп. 2.1.5.2 підпункту 2.1.5 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрат на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання не відшкодовують.
За пп. 2.1.6, 2.1.6.2 пункту 2.1 розділу ІІ «Методика розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ» Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.
При цьому, Порядок нарахування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, залежить від того підпадає курсант під дію пункту 5 чи пункту 6 Порядку № 964.
За п. 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Отже, у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом. В разі дострокового розірвання контракту курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
За матеріалів справи за умовами укладеного між позивачем та відповідачем контракту відповідач зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу.
Наказом № 26 від 31.01.2022 року Контракт про проходження військової служби (навчання) достроково розірваний 01.02.2022 року та ОСОБА_1 відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу.
Отже, у відповідача виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Згідно власноруч підписаного відповідачем контракта про проходження військової служби (навчання), останній добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утримання у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту, і невиконання освітньої програми (індивідуального плану).
Отже, відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку з відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання ним контракту.
Водночас, за наведеного правового регулювання (частина десятою статті 25 Закону № 2232-XII та пункт 7 Порядку № 964) право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19.
При цьому слід ураховувати, що у разі дострокового розірвання контракту, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.
Відтак, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у справі залежить від того, чи було відповідача ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.
Саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Отож, із цільового тлумачення наведених правових норм слідує, що у вимірі спірних правовідносин позивач був зобов`язаний здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній може звернутися до суду.
Водночас в матеріалах справи відсутні докази щодо відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.
При цьому обґрунтовуючи позовну заяву, позивач взагалі не зазначає про обізнаність чи необізнаність відповідача щодо виникнення у нього обов`язку відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у ВНЗ. 
Складений позивачем розрахунок № 2/29/8 не містить ані дати його складання, ані  підпису ОСОБА_1 , що мало б свідчити про його ознайомлення із розрахунком таких витрат. Також, позивачем не надано інших документів на підтвердження цього  факту, що свідчить про не доведення позивачем факту відмови у відшкодуванні відповідачем витрат.
Оскільки відсутні докази щодо відмови відповідача у добровільному відшкодуванні суми витрат на його утримання в Університеті, згідно з пунктом десятим статті 25 Закону № 2232-XII та пунктом 7 Порядку № 964, у позивача відсутні законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому є передчасним звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
За ч.ч. 1, 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ, Суд).
За рішенням ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийнятим 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року) державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Щодо посилання апелянта на висновки Верховного суду в постанові від 21.01.2021 року у справі № 560/1389/20 апеляційний суд зазначає, що за обставинами справи № 560/1389/20 позивач зобов’`язався відшкодувати витрати не пізніше 15 днів з дати видання наказу про відрахування, тобто до 25 жовтня 2019 року. Проте, добровільно вказані кошти у визначений термін університету не відшкодовані. До суду позивач звернувся лише 3 березня 2020 року. Строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби, у даному випадку, необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат. З огляду на викладене та аналізуючи зазначені положення законодавства Верховний Суд вважає, що суди дійшли обґрунтованого висновку відносно пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України та відсутності поважних причин для його поновлення, однак помилково обчислювали строк звернення до суду з моменту виключення відповідача зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба.
Апеляційний суд зазначає, що в цій справі обставини відрізняються від обставин у справі № 560/1389/20, оскільки за матеріалами цієї справи вісутні докази того, що відповідач погодився або відмовивсяч у добровільному порядку відшкодувати витрати на навчання.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі  № 360/1739/22 за позовом  Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 3 липня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
            Судді:                                                                           А.А. Блохін
                                                                                                 Е.Г. Казначеєв