ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2023 р.	Справа № 480/7180/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб,які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2021, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.12.21 року по справі № 480/7180/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика                   
          про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика (далі - відповідач, Комісія з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, Комісія), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні житлової субсидії, оформлене протоколом № 8 від 25.02.2021 року;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу житлову субсидію з жовтня 2019 року.
В обґрунтування позову зазначив, що спірне рішення є  протиправним та підлягає скасуванню, оскільки згідно з пунктом 15 Положення про порядок призначення житлових субсидій (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі наявності обставин за яких житлова субсидія не призначається, передбачених пунктом 14 Положення, субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин. При цьому, рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії у такому разі приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Приймаючи до уваги те, що позивач є інвалідом ІІ групи, перебуває у складних життєвих обставинах, його доходів не достатньо для оплати лікування та комунальних послуг, відповідач мав підстави прийняти рішення про призначення житлової субсидії за результатами обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Проте, фактично, обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства не проводилось, а рішення про відмову у призначенні житлової субсидії прийнято Комісією за відсутності відповідного акта обстеження.     
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації, ухвалене відповідно до протоколу № 8 від 25.02.2021 року про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Комісію по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації повторно розглянути подання щодо вирішення питання, пов`язаного з отриманням житлової субсидії ОСОБА_1 .
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що пунктом 15 Положення про призначення субсидій передбачено, що рішення про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Вказує, що пунктом 4 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 № 1091 (що діяв на час спірних правовідносин) передбачено, що головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор мають право проводити за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника обстеження умов життя заявника (за його згодою) з метою визначення складу сім`ї, ступеня нужденності та можливостей знаходження додаткових джерел для її існування шляхом опитування осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги, родичів, інших осіб у разі виникнення потреби в уточненні обставин, що стосуються справи та проводити за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника перевірку інформації про фактичне місце проживання/перебування отримувачів державної соціальної допомоги та соціальних виплат із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї тощо. 
Вважає, що соціальний інспектор має право на встановлення фактів, необхідних для найбільш повної оцінки необхідності в додатковій соціальній підтримці з боку держави.  Зазначає, що законодавством не визначено способу здійснення соціальним інспектором своїх повноважень в частині складання акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, адже відсутній конкретний спосіб проведення акту обстеження, оскільки обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства має бути проведене за згодою особи, а у разі неотримання такої згоди - право на соціальну гарантію особи не може бути обмежене за відсутності можливості виходу за місцем проживання такої особи. Проте, законодавець вказує на можливість опитування осіб, які входять до складу сім`ї. Оскільки опитування не передбачає необхідності його здійснення за місцем проживання особи, а таке опитування було здійснено шляхом подання позивачем заяв про наявність/відсутність та дійсність обставин, які впливають на призначення житлової субсидії від 08.12.2020 року та 15.02.2021 року, з чого можна зробити висновок, що Комісією досліджено всі необхідні обставини.  Вказує, що спосіб складення акту обстеження житлово-побутових умов, перш за все, залежить від обставин, які мають бути досліджені для того, щоб та конкретна ситуація, яка є причиною неможливості призначення житлової субсидії на загальних підставах, була розглянута з урахуванням наданих особою відомостей. Такі обставини були досліджені в повному обсязі та стали підставою для прийняття Комісією відповідного рішення.  Зазначає, що форма акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2004 № 95. Така форма акта обстеження матеріально-побутових умов не містить особливостей, які вказують на необхідність його складання за місцем проживання, що свідчить про можливість його складення без фактичного виходу соціального інспектора за адресою фактичного місця проживання заявника.
Апелянт зазначає, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 527 від 26.10.2020 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 08.09.2020 року № 454 «Про узгодження профілактичних та протиепідемічних заходів при здійсненні інспектування державними соціальними інспекторами домогосподарств Сумської об`єднаної територіальної громади» дозволено на період карантину складати акти обстеження матеріально-побутових умов без виходу за місцем проживання заявника. Такі дії обумовлені дотриманням соціальних гарантій мешканців громади за умови запобігання поширенню короновірусної хвороби та мали на меті не призвести до ситуацій, коли соціальна гарантія не могла би бути надана через відсутність тих посадових осіб, від дій яких залежить можливість розгляду питання призначення житлової субсидії.
Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 11.10.2019 року звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі.
За результатами розгляду заяви позивача, рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 13.11.2019 року у призначенні субсидії для відшкодування витрат на сплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019 року відмовлено. Підставою відмови зазначено наявність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі понад 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні житлової субсидії, позивач звернувся з позовом до Сумського окружного адміністративного суду про скасування вказаного рішення. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 по справі № 480/4994/20, позовна заява задоволена частково, рішення про відмову у призначенні житлової субсидії від 13.11.2019 року скасовано та зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2019 року про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі.
На виконання рішення суду Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради 02.02.2021 на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика внесено подання про розгляд питання, пов`язаного з отриманням ОСОБА_1 житлової субсидії на підставі заяви від 11.10.2019 року.
За результатами розгляду подання 25.02.2021 року Комісією з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій прийнято рішення про відмову у наданні житлової субсидії   ОСОБА_1 , про що складено протокол № 8.
Як убачається із змісту вказаного протоколу, підставою для відмови у призначення житлової субсидії відповідач визначив підпункти 3, 5 пункту 14 та пункт 25 Положення про порядок призначення житлових субсидій, а саме: наявність у складі домогосподарства та у складі сім`ї члена домогосподарства осіб, якими або за яких не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; а також, наявність на день звернення за призначенням субсидії простроченої понад три місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач  звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації, ухвалене відповідно до протоколу № 8 від 25.02.2021 року про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 та зобов`язання повторно розглянути подання щодо вирішення питання, пов`язаного з отриманням житлової субсидії ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про відмову у наданні позивачу житлової субсидії, відповідач враховував акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 24.02.2021 року, який не може бути визнаний достатнім належним доказом на підтвердження дотримання процедури прийняття рішення про відмову у наданні житлової субсидії, оскільки складений поза межами домогосподарства, без участі уповноваженого представника сім`ї (власника/співвласника, наймача житла) та інших осіб, які можуть засвідчити достовірність даних, наведених в акті.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 житлової субсидії, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття таких рішень є виключною компетенцією Комісії з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика і суд не вправі перебирати на себе ці повноваження. 
По суті, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції саме в частині задоволених позовних вимог, тому, відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій, визначаються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 (далі – Положення № 848).
Відповідно до пункту 3 Положення № 848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком та витрати на комунальні послуги в такому будинку.
Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях/будинках (пункт 4 Положення № 848).
Згідно з пунктом 9 Положення № 848, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Заяви про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики, з необхідними документами приймаються від громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Пунктом 14 Положення № 848 передбачено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:
у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, і в цьому періоді ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (підпункт 3);
структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (підпункт 5).
У той же час, за змістом пункту 15 Положення № 848, у разі наявності умов, зазначених у   пункті 14   цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у   підпункті 1   (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що загальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 130 кв. метрів для квартири, 230 кв. метрів для індивідуального будинку, а також житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно-рухового апарату, які пересуваються на візках) і   підпункті 7   пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).
Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.
При цьому, відповідно до пункту 8 Положення № 848, форма акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства затверджується Мінсоцполітики. Зокрема, така форма затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 95 від 28.04.2004.
Отже, зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що у разі наявності умов, за яких житлова субсидія не призначається, враховуючи певні обставини, що склалися у особи, яка звертається за призначенням субсидії, Комісія з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій може прийняти рішення про призначення житлової субсидії такій особі або про відмову у призначенні. Проте, у цьому випадку, відповідне рішення комісія може прийняти виключно на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеного за встановленою формою.   
Судовим розглядом встановлено, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі, були встановлені наявність у складі домогосподарства та у складі сім`ї члена домогосподарства осіб, якими або за яких не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; а також, наявність на день звернення за призначенням субсидії простроченої понад три місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, вирішення питання щодо призначення позивачу житлової субсидії, передано Комісії з розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до ЄДАРП інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика.
Приймаючи рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 житлової субсидії, відповідач посилався акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 24.02.2021 року, складений соціальним інспектором у приміщенні Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (а.с. 86-87).
Відповідно до затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 95 від 28.04.2004 форми акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, останній обов`язково має містити підписи соціального інспектора, уповноваженого представника сім`ї (власника/співвласника, наймача житла) та іншої особи, яка може засвідчити достовірність даних, наведених в акті. Відсутність цих реквізитів свідчить про порушення порядку складання акту та виключає можливість прийняття Комісією рішення про надання чи відмову у наданні житлової субсидії.
Судом першої інстанції правомірно враховано, що вказаний акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складено поза межами домогосподарства, без участі уповноваженого представника сім`ї (власника/співвласника, наймача житла) та інших осіб, які можуть засвідчити достовірність даних, наведених в акті, а тому не може бути визнаний належним доказом на підтвердження дотримання процедури прийняття рішення про відмову у наданні житлової субсидії.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:    
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);                
4) безсторонньо (неупереджено); 
5) добросовісно; 
6) розсудливо; 
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приписами ч.2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності власних дій, які є предметом оскарження.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтованість позовних вимог в частині його скасування.
Інші доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі № 480/7180/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  10.05.2023 року