ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року 
м. Київ

справа № 160/2379/21
адміністративне провадження № К/9901/35823/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:               Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року (головуючий суддя: Златін С.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року (головуючий суддя: Бишевська Н.А., судді: Добрадюк І.Ю., Семененко Я.В.) у справі № 160/2379/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
17 лютого 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (далі також позивачі) звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), у якому просили:
визнати протиправним рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 12 протоколу від 03.12.2020 року № 157, про відмову в призначенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
зобов`язати Міністерство оброни України призначити та виплатити у рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 матроса ОСОБА_3 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому здійснюється виплата.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 12 протоколу від 03.12.2020 № 157, про відмову в призначенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батьків померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 матроса ОСОБА_3 , про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
29 вересня 2021 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, надіслана 27 вересня 2021 року, у якій скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення виконання судових рішень у цій справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини у цій справі.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Позивачі є батьками померлого ОСОБА_3 , що підтверджується записом у свідоцтві про народження, копія якого міститься у матеріалах справи.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2019 року № 210 на момент смерті ОСОБА_3 був військовослужбовцем, копія витягу якого міститься у матеріалах справи.
Згідно із витягом з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26.05.2020 № 184 смерть матроса військової служби за контрактом ОСОБА_3 ,1986 р.н., причина якої не встановлена, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, … так, пов`язана з проходженням ним військової служби.
У наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 № 741 «Про підсумки службового розслідування за фактом смерті матроса ОСОБА_3 » вказано, що під час проведення службового розслідування ознак складу злочину за фактом смерті ОСОБА_3 не встановлено.
Також у вказаному наказі зазначено, що ОСОБА_3 з 20.05.2019 по ІНФОРМАЦІЯ_2 був відсутній на військовій службі без поважних причин, не виконуючи обов`язки військової служби.
У акті службового розслідування за фактом смерті в/ч НОМЕР_2 від 26.07.2019 вказано, що ОСОБА_3 з 20.05.2019 по ІНФОРМАЦІЯ_2 був відсутній на військовій службі без поважних причин, не виконуючи обов`язки військової служби.
За змістом акту, 27.05.2017 до військової частини НОМЕР_2 надійшла телефоном інформація на оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 з центрального поліційного ГУНП в Миколаївській області про те, що 27.05.2019 в АДРЕСА_1 було знайдено тіло чоловіка без ознак життя. Після проведення оглядових слідчих дій та впізнанням за речами та фото місця події було попередньо впізнано матроса ОСОБА_3 . Причину смерті не встановлено із-за гниття тіла.
Рішенням засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 12 протоколу від 03.12.2020 № 157, про відмову в призначенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Причина відмови: військовослужбовець на час смерті самовільно залишив частину (дані акту службового розслідування за фактом смерті в/ч НОМЕР_2 від 03.07.2019), що є адміністративним правопорушенням (стаття 172-11 КУпАП) та є кримінальним правопорушенням (стаття 407 КК України).
Командування військово-морських сил України у листі від 08.02.2021 № 154/111/743 повідомило адвоката позивачів, що інформація стосовно рішень судових (компетентних) органів про вчинення ОСОБА_3 кримінального або адміністративного правопорушення, за фактом самовільного залишення військової частини, відсутня.

ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН 
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
позивачі є батьками померлого матроса ОСОБА_3 ;
ОСОБА_3 помер під час проходження ним військової служби;
позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_3 про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців;
позивачі вважають рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 12 протоколу від 03.12.2020 № 157, про відмову в призначенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправним, оскільки відповідачем не надано доказів того, що смерть ОСОБА_3 була пов`язана з вчиненням ним адміністративного правопорушення, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю військовослужбовця та вчиненням ним адміністративного правопорушення.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення. Так, згідно акту службового розслідування за фактом смерті в/ч НОМЕР_1 від 03.07.2019 військовослужбовець на час смерті самовільно залишив військову частину, що є адміністративним правопорушенням.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій встановили, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин смерті військовослужбовця, а саме: протокол засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26.05.2020 № 184, не містять відомостей про обставини смерті військовослужбовця, зокрема про те, що смерть не пов`язана із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
За позицією суду першої інстанції, з якою погодився суд апеляційної інстанції, висновок відповідача у рішенні засідання комісії Міністерства оборони України від 03.12.2020 № 157 про відмову в призначенні ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця є наслідком вчиненням ним злочину або адміністративного правопорушення, є передчасним, оскільки сам факт вчинення військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення на час настання смерті не визначається як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки смерть військовослужбовця повинна бути наслідком вчиненням військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення.
Водночас судами зазначено, що висновок відповідача не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки в акті службового розслідування за фактом смерті від 03.07.2019 не вказано, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення, а зазначено лише про те, що військовослужбовець самовільно залишив військову частину, що не є підставою для відмови у призначенні грошової допомоги батькам загиблого матроса.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
За позицією скаржника, оскільки позивач не виконав вимоги Порядку 975 та не надав документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, підстав для призначення допомоги немає.
Також скаржник вважає помилковим посилання суду першої інстанції на наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 № 741 «Про підсумки службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_3 », оскільки матеріалами розслідування не встановлено ознак злочину за фактом смерті, тобто не встановлено насильницьких дій щодо загиблого ОСОБА_3 з боку будь-яких осіб. Цим же наказом підтверджується факт відсутності матроса ОСОБА_3 на службі без поважних причин з 20.05.2019. 
Акцентує увагу на тому, що вказане рішення прийнято з посиланням на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.
Від позивачів відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі також Закон № 2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною 1 статті 16 Закону України № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпунктів 1 - 3 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Згідно зі статтею 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до підпункту а) пункту 1 статті 162 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі також Порядок № 975 ).
Згідно із пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 10 Порядку № 975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. 
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).
Згідно із пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Частиною першою статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: 
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; 
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; 
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); 
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення закріплені у пункті 19 Порядку № 975.
Подання зазначених у пункті 10 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Надані позивачами документи, на підтвердження причин та обставин смерті військовослужбовця, а саме: протокол засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26.05.2020 № 184, не містять відомостей про обставини смерті військовослужбовця, зокрема про те, що смерть не пов`язана із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
В матеріалах справи міститься копія наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 № 741 «Про підсумки службового розслідування за фактом смерті матроса ОСОБА_3 », у якому вказано, що під час проведення службового розслідування ознак складу злочину за фактом смерті ОСОБА_3 не встановлено.
Командування військово-морських сил України у листі від 08.02.2021 № 154/111/743 повідомило адвоката позивачів, що інформація стосовно рішень судових (компетентних) органів про вчинення ОСОБА_3 кримінального або адміністративного правопорушення, за фактом самовільного залишення військової частини, відсутня.
За такого правого регулювання та встановлених обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновок відповідача у рішенні засідання комісії Міністерства оборони України від 03.12.2020 року № 157 про відмову в призначенні ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця є наслідком вчиненням ним злочину або адміністративного правопорушення, є передчасним, оскільки зазначення про вчинення військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення на час настання смерті не визначається як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки смерть військовослужбовця повинна бути наслідком вчиненням військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення.
За позицією судів попередніх інстанцій, з якою погоджується Верховний Суд, висновок відповідача не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки в акті службового розслідування за фактом смерті від 03.07.2019 не вказано, що смерть військовослужбовця є наслідком вчиненням військовослужбовцем кримінального або адміністративного правопорушення, а зазначено лише про те, що військовослужбовець самовільно залишив військову частину, що не є підставою для відмови у призначенні грошової допомоги батькам загиблого матроса.
За змістом статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року у справі № 160/2379/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                            С.М. Чиркін
                                                                                          В.М. Кравчук
                                                                                          В.М. Шарапа