Ухвала
 
27 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 242/5367/21
провадження № 61-5701ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання протиправним та скасування наказу, визнання трудових відносин припиненими,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» (далі - ТОВ «Технобудсервіс 2006») про визнання протиправним та скасування наказу, визнання трудових відносин припиненими, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Технобудсервіс 2006» від 08 червня 2021 року № 26-к «Про внесення змін до наказу №23/1807-19-пз»; визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Технобудсервіс 2006» саме з 24 червня 2019 року на підставі заяви про звільнення від 24 червня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України через порушення відповідачем трудового законодавства.
 
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
ОСОБА_1 20 квітня 2023 року через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нову постанову, яким позов задовольнити.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2021 року справу № 242/5367/21 визнано малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Крім того,  ОСОБА_1 у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, просить про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи після вирішення судом питання про відкриття провадження та витребування матеріалів справи. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання протиправним та скасування наказу, визнання трудових відносин припиненими.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                                Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                М. М. Русинчук