ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/7306/21		
Провадження № 22-ц/821/647/23		
категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,
учасники справи:        
позивач - акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Скляренко В. М., повний текст рішення складений 14 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 підписав 26.05.2017 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.
ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, правилами та Тарифами складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача в Анкеті-заяві. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.10.2021 складає 198270 грн, з яких: 137449,26 грн заборгованість за кредитом; 60820,74 грн заборгованість за відсотками.
Банк просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.05.2017 станом на 14.10.2021 у розмірі 198270 грн та судові витрати у розмірі 2974,05 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2023 року, з урахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2023 року про виправлення описки, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.05.2017 в сумі 69997,82 грн.
Стягнуто на користь АТ «Акцент-Банк» в якості компенсації витрат з оплати судового збору суму коштів в розмірі 1049,84 грн за рахунок коштів державного бюджету.
Рішення суду мотивоване тим, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді наявність у кредитора права на самостійне списання грошових коштів і застосування процентної ставки, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання договірних зобов`язань. А відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом не підлягають задоволенню. 
Суд дійшов висновку, що після 21.04.2020 Банком в односторонньому порядку списувались з карткового рахунку кошти на погашення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та платежі по кредитних угодах «розстрочка миттєва», за рахунок чого Банком збільшено суму заборгованості за тілом кредиту. 
Тому позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 69997,82 грн, а тому підлягають задоволенню в цій частині.
В іншій частині вимог суд відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

В апеляційній скарзі, АТ «Акцент-Банк», вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просило суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2023 року в частині відмовлених позовних вимог.
Задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у повному обсязі. Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати.
Зазначає, що підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом.
Вказує, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і вже повинен сплачувати процентну ставку.
Зауважує, що при частковому стягненні заборгованості за тілом кредиту суд фактично послався на дві обставини, а саме - розмір кредитного ліміту та проплати по іншим кредитам.
Крім того зазначає, що Банк вимушено надає апеляційному суду кредитні договори «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020», які не є предметом спору, оскільки позивач не міг уявити, що суд в рамках вирішення спору по одному кредиту почне розглядати інші, які не є предметом спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив суд апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Зазначає, що залишок непогашеного ним тіла кредиту згідно розрахунків з посиланням на первинні бухгалтерські документи складає 32009,15 грн.
Максимальний розмір ліміту з 06.09.2019 складав 70000 грн та будь-яких інших збільшень не відбувалось і після останньої видаткової операції, вчиненої відповідачем 21.04.2020, заборгованість за кредитною лінією складала 69997,82 грн.
Просив звернути увагу, що після 21.04.2020 ним було внесено на картковий рахунок кошти у розмірі 5860 грн, які враховані позивачем в якості оплати процентів за користування кредитними коштами та зарахувати їх в рахунок погашення тіла кредиту.
Просить також не брати до уваги додані Банком до апеляційної скарги докази, оскільки вони не були надані в суд першої інстанції та Банком не наведено об`єктивних причин неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «Український кредитний банк» (т. 1 а.с. 17-20).
У відповідності до Банківської ліцензії № 16 від 26 жовтня 2011 року, ПАТ «Акцент-Банк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (т. 1 а.с. 16 зворот).
26.05.2017 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (т. 1 а.с. 8). 
Анкета-заява містить лише персональні дані позичальника та його контактну інформацію.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
До позовної заяви Банк також додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», які не містять підпису ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8 зворот - 14).
Відповідачу видавалися відповідні банківські кредитні картки, зокрема, № НОМЕР_1 від 26.05.2017 та № НОМЕР_2 від 04.09.2019, що підтверджується випискою по банківському рахунку (т. 1 а.с. 207-229).
Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.10.2021 - складає 198270 грн, з яких: 137449,26 грн заборгованість за кредитом; 60820,74 грн заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 5-7).
Відповідно до довідки за лімітами, розмір кредитного ліміту змінювався Банком за ініціативою відповідача і востаннє розмір кредитного ліміту був збільшений 06.09.2019 до 70000 грн (т. 1 а.с. 206).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Водночас в апеляційній скарзі Банк просив суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника АТ «А-Банк».
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 26.05.2017.
При цьому, в апеляційній скарзі Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Банку. 
Отже, предметом апеляційного перегляду є рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2023 року в оскаржуваній частині, а саме: в частині відмови в стягненні відсотків та частини тіла кредиту (Розстрочка миттєва). В іншій частині оскаржуване рішення не переглядається.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
АТ «Акцент-Банк», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, до суду першої інстанції надано копію анкети-заяви від 26.05.2017 про приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», розрахунок заборгованості та виписку по рахунку ОСОБА_1 .
Анкета-заява, на яку посилається АТ «А-Банк» в позовній заяві, не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії.
Вказана анкета-заява № б/н від 26.05.2017 містить тільки анкетні дані відповідача та підпис останнього.
Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» та витяг з Умов про надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1).
Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, а також Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, а також те, що вказаний документ станом на 26.05.2017 містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами.
Тому, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не врахував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись із змінами до них, викладеними на сайті Банку.
До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.
Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві, та не може бути взятий до уваги судом, оскільки з аналізу останнього вбачається, що в ньому включенні нараховані відсотки, розмір та порядок нарахування яких не було узгоджено між сторонами.
Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом Банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19).
В процесі розгляду справи сторонами по справі надавалася виписка по рахунку відповідача за період з 26.05.2017 по 01.12.2021, з якої вбачається, що відповідач активно користувався банківською карткою та здійснював поповнення карткового рахунку власними грошовими коштами. 
При цьому з 21.04.2020 по картковому рахунку відповідача не відбувалось ніяких видаткових операцій, окрім щомісячного списання Банком в односторонньому порядку процентів за користування кредитом, платежів по угодам «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» (3675,22 грн на місяць) та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020» (76,32 грн на місяць).
Зокрема, витрати по угодам «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020», які були Банком включені в тіло кредиту, склали 67451,44 грн.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено укладення між сторонами та узгодження умов угод: «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» (3675,22 грн. на місяць) та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020» (76,32 грн. на місяць), оскільки будь-яких доказів того, що Банком установлювався відповідачу на кредитну картку кредитний ліміт за послугою «Розстрочка миттєва», матеріали справи не містять.
Отже, підстави для стягнення із відповідача частини зазначеного позивачем тіла кредиту у розмірі 67451,44 грн, які в односторонньому порядку списувались Банком із карткового рахунку відповідача № НОМЕР_2 на погашення угод: «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020», відсутні.
До апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» додано нові докази, а саме кредитні договори «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020», які не приймаються апеляційним судом виходячи з наступного.
Апеляційний суд встановив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було надано відповідних доказів, крім того, Банк, подаючи позов, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (т. 1 а.с. 4).
Тобто, подаючи позов, Банк не лише не вказував на неможливість надання тих чи інших доказів, а й наголошував на тому, щоб суд першої інстанції розглядав справу саме за наявними у ній матеріалами, які не містили відповідного доказу, на чому вірно наголошував суд першої інстанції.
За викладеного апеляційний суд не може прийняти докази, які додані до апеляційної скарги, а саме кредитні договори «Розстрочка миттєва «ABH0CU30050629321 від 24.02.2020» та «Розстрочка миттєва «ABH0CU30041227270 від 21.04.2020», оскільки скаржником не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, у строки та спосіб визначені ст. 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).
Крім того, на момент подачі позовної заяви вказані докази були наявними у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, висновок суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення, про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом та частини тіла кредиту, є обґрунтованим.
Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду в оскаржуваній частині обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2023 року, в оскаржуваній частині, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак