ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року 
м. Київ
cправа №  910/14757/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В., 
за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.
та представників:
позивача: Сухацький А.П.,
відповідача: Перевозник П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ТРАНС"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023
та рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 
у справі № 910/14757/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ТРАНС"
до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
про стягнення 6 372 189,88 грн,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-ТРАНС" (далі - ТОВ "Т-ТРАНС", позивач) звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", відповідач) про стягнення 4 790 440,67 грн основного боргу, 667 461,89 грн пені, 330 651,00 грн 3% річних, 583 636,34 грн інфляційних втрат.
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов Договору транспортного експедирування залізничним транспортом від 21.09.2018 № 420 (далі - Договір) в частині відшкодування документально підтверджених витрат, пов`язаних із наданням послуг у зв`язку із чим виникла заборгованість на суму       4 790 440,67 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу 667 461,89 грн пені згідно з п. 4.2 Договору, 330 651,00 грн 3% річних та 583 636,34 грн інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 (суддя Джарти В.В.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 (колегія суддів: Владимиренко С.В. - головуючий, Ходаківська І.П., Демидова А.М.), у задоволенні позову відмовлено повністю у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності заборгованості відповідача за Договором на спірну суму.
Судами встановлено, що 21.09.2018 між ТОВ "Т-ТРАНС" (як експедитором) та              ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (як клієнтом) укладений Договір, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки (далі - вантаж) залізничним транспортом (далі - послуги).
Відповідно до п 1.2 Договору згідно з письмовою заявою клієнта експедитор може надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та передача вантажоодержувачу, перевірка кількості та стану вантажу, зважування вантажів, визначення якості вантажу (за результатом досліджень спеціалізованих лабораторій), відбір зразків вантажу, сплата мита, зборів та витрат, від імені клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних документів. Перевезення кожної окремої партії вантажу оформлюється окремим Додатком за зразком, встановленим в Додатку № 1 до Договору, що є невід`ємною його частиною.
За умовами п. 1.3 Договору назва вантажу, кількість вантажу, вартість послуг, строки та інші умови перевезення вантажу зазначаються сторонами у Додатках.
Згідно із п. 2.1.8 Договору експедитор зобов`язаний забезпечувати своєчасне замовлення та організацію подачі рухомого складу (залізничних вагонів) для здійснення завантаження (вивантаження) належного клієнту вантажу з метою його перевезення в строки та маршрутом, обраним клієнтом згідно з попередньо погодженою з ним заявкою, що є невід`ємною частиною Договору, та інструкцією по заповненню залізничної накладної.
Експедитор зобов`язується здійснювати за рахунок клієнта за його дорученням сплату станційних зборів, залізничних тарифів, митних платежів, лабораторних досліджень вантажу, оплату за надання ветеринарних, санітарних, карантинних, екологічних, радіологічних сертифікатів, сертифікатів якості, відомостей та документів, необхідних для здійснення митного контролю, сплачувати рахунки, надані Спеціалізованими підприємствами (та ін.), послуги митного брокера, служби прикордонного регіонального ветеринарного контролю, Торгово-промислової палати України (п. 2.1.12 Договору).
Пунктом 2.1.15 Договору передбачений обов`язок експедитора отримувати та надавати клієнту необхідну документацію на завантажений вантаж (рахунки, акти зачистки тощо). На вимогу клієнта надавати підтверджуючі документи стосовно сплати грошових коштів на користь третіх осіб, залучених до виконання зобов`язань (сертифікаційні та залізничні організації), акти виконаних робіт, наданих послуг та ін.
За змістом п. 2.1.17 Договору експедитор зобов`язується своєчасно надавати клієнту рахунки для здійснення оплати за надані послуги за Договором.
Відповідно до п. 2.1.18 Договору експедитор надає клієнту наступні документи: оригінали рахунків; акти приймання-передачі наданих послуг (з обов`язковим зазначеним ваги перевезеного вантажу у пункті призначення вантажу); дублікати або копії сертифікатів; копії залізничних накладних, завірені печаткою експедитора. Зазначені документи, експедитор зобов`язаний надавати протягом 5-ти днів з моменту надання послуг.
За умовами п. 2.2.6 Договору клієнт зобов`язався відшкодовувати експедиторові документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням послуг, що є предметом Договору, та оплатити вартість наданих послуг протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку, акту приймання-передачі наданих послуг, податкової накладної та підтверджуючих документів від експедитора.
Пунктом 2.2.7 Договору сторони погодили, що клієнт зобов`язаний протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку відшкодувати погоджені з ним та здійснені в його інтересах додаткові витрати експедитора, що виникли у останнього при виконанні Договору.
Вартість робіт і послуг третіх осіб, вартість адміністративних послуг, вартість видачі та оформлення документів та інші витрати, збори, платежі, що не були передбачені сторонами, але є необхідними для виконання Договору і своєчасно узгоджені з клієнтом, покладаються на клієнта і він зобов`язаний їх відшкодувати експедитору (п. 2.2.9 Договору).
Згідно із п. п. 3.1, 3.2 Договору за надання послуг експедитор виставляє клієнтові рахунок по погодженим ставкам, згідно Додатків до Договору. Оплата клієнтом наданих послуг здійснюється на умовах оплати фактично наданих послуг протягом 7 (семи) банківських днів з дати виставлення рахунку експедитора на підставі підписаного уповноваженими представниками обох сторін акту приймання-передачі наданих послуг за кількість фактично відправленого вантажу в пункт призначення.
Сума Договору не є фіксованою, її розмір визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг протягом дії Договору згідно підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, але у будь-якому випадку не може перевищувати   100 000 000,00 грн (п. 3.4 Договору).
Відповідно до п. 3.9 Договору клієнт зобов`язаний відшкодовувати узгоджені з ним та здійсненні на його користь додаткові витрати експедитора, які виникли у останнього при виконанні Договору. Підтвердженням додаткових витрат експедитора є документи (рахунки, накладні та ін.), надані третіми особами (суб`єктами господарювання), що були залучені до виконання Договору або органами влади. Відшкодування клієнтом документально підтверджених додаткових витрат експедитора здійснюється на підставі наданого останнім рахунку протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання додаткового рахунку.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.04.2019  (п. 8.1 Договору).
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що перевезення вантажів за організацією ТОВ "Т-ТРАНС" здійснювалось ПАТ "Українська залізниця" як перевізником відповідно до Договору про надання послуг № 00009/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 (далі - Договір про надання послуг), яким передбачено здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародних сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника (ТОВ "Т-ТРАНС") і проведення розрахунків за ці послуги. На підставі Договору про надання послуг                       ПАТ "Українська залізниця" списувало з особового рахунку позивача платежі, у зв`язку з чим витрати позивача, понесені ним в результаті виконання своїх обов`язків за Договором, склали 4 790 440,67 грн, з яких:
- 864 408,84 грн - за переадресацію вагонів по станції Кремидівка Одеської залізниці, здійснену на підставі Додаткової угоди № 36 від 03.12.2018 до Договору, на виконання умов якої позивач склав акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 47 від 25.01.2019 (на підставі накопичувальних карток № 17010005,     № 20010007 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу)), № 52 від 25.01.2019 (на підставі відомості № 27019130 плати за користування вагонами), № 66 від 31.01.2019 (на підставі відомостей      № 29010005, № 27010003, № 31010006 плати за користування вагонами, відомості № 27010004 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, накопичувальних карток № 25010008, № 30010013, № 27010011,                 № 31010014 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу)), № 6 від 07.02.2019 (на підставі відомостей                    № 02020008, № 02020009 плати за користування вагонами, відомостей                   № 31010007, № 02020010 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу), а також за переадресацію вагонів по станції Федорівка Придніпровської залізниці, яка, за твердженням позивача, ним не здійснювалася, але на компенсацію витрат за якою позивач склав акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 63 від 28.02.2019 (на підставі накопичувальної картки № 09020017 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), відомостей № 09020005, №12020007 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, відомості № 12020006 плати за користування вагонами), оскільки за наданими ПАТ "Українська залізниця" документами платником зазначено ТОВ "Т-ТРАНС", а вантажовласником -         ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України";
- 3 926 031,83 грн - за організацію перевезень зернових культур та відшкодування за користування вагонами по станціях Лелеківка, Одеська залізниця (відомість                 № 02050002 плати за користування вагонами), Охтирка, Південна залізниця (відомості № 03050050, № 03050053, № 03050052, № 06050059, № 06050060 плати за користування вагонам), Капустине, Одеська залізниця (відомості № 03050002,               № 07050005 плати за користування вагонами), Шпола, Одеська залізниця (відомості   № 05050052, № 07050056, № 08050059 плати за користування вагонами), Суми, Південна залізниця (відомості № 03050032, № 04050034 плати за користування вагонами), Кременчук, Південна залізниця (відомості №03050031, № 05050033,  № 06050035, № 08050037 плати за користування вагонами), Балин, Південно-Західна залізниця (відомості № 08050022, № 08050021, № 08050017,      № 08050018, № 09050025 плати за користування вагонами), Кобеляки, Південна залізниця (відомості № 02050040, № 05050042, № 08050045, № 08050047,               № 09050050, № 12050052 плати за користування вагонами), Умань, Одеська залізниця (відомості № 03050081, № 05050088 плати за користування вагонами), Кролевець, Південно-Західна залізниця (відомості № 03050011, № 05050012 плати за користування вагонами), Кириківка, Південно - Західна залізниця (відомості     № 01050032, № 03050034, № 03050036, № 08050038 плати за користування вагонами), Мена, Південно-Західна залізниця (відомості № 01050054, № 02050057, № 03050059, № 03050058, № 04050062, № 05050064, № 08050068, № 08050066,   № 09050070, № 10050071, № 11050075, № 12050077, № 13050080 плати за користування вагонами), Путивль, Південно-Західна залізниця, Богданівці, Південно-Західна залізниця, Бобровиця, Південно-Західна залізниця, Кропивницький, Одеська залізниця (номера відомостей не зазначено).
Як встановлено судами, за умовами, зокрема, п.п. 2.1.18, 2.2.6, 3.2 та 3.6 Договору сторони погодили, що зобов`язання з оплати наданих експедитором послуг за договором виникає у клієнта після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, а також отримання від експедитора рахунка, податкової накладної, акта звірки взаєморозрахунків та документів, підтверджуючих надання послуг.
Суди зазначили, що матеріали справи не містять лист позивача від 13.06.2019 щодо сплати коштів на суму 864 408,84 грн відповідно до актів здачі-приймання робіт № 47 від 25.01.2019, № 52 від 25.01.2019, № 66 від 31.01.2019, № 6 від 07.02.2019 та № 63 від 28.02.2019, на який посилається позивач, як і докази надсилання позивачем на адресу відповідача зазначених актів здачі-приймання робіт. Водночас наявні копії актів здачі-приймання робіт підписані лише з боку позивача та не містять зазначення ваги перевезеного вантажу, що є обов`язковим в силу п. 2.1.18 Договору, номерів вагонів та залізничних накладних, а також назви станцій відправлення та призначення, що не дозволяє встановити, на виконання яких саме перевезень та за який період складені ці акти, що унеможливлює ідентифікувати за доданими залізничними накладними                   № 34554352, № 34544031, № 34557207, № 34542928, № 42812560 об`єм наданих послуг, факт їх надання, період надання, замовлення їх відповідачем та прийняття їх останнім.
Як встановлено судами, згідно Додатку № 36 від 03.12.2018 сторони домовилися про те, що позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно пшениці 6 класу в кількості 1250 тонн (18 вагонів) за маршрутом: станція відправлення Бобровиця - станція призначення Одеса-порт.
На виконання Додатку № 36 від 03.12.2018 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 12 від 10.12.2018 на суму 825 725,63 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку на оплату № 249 від 10.12.2018 відповідач сплатив позивачу 825 725,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1599096 від 13.12.2018.
Враховуючи переадресацію зазначених вагонів зі станції Одеса-порт на станцію Кремидівка, сторони додатково підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 54 від 29.01.2019 до Додатку № 36 від 03.12.2018 на суму 119 773,13 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачу рахунку № 55 від 29.01.2019 відповідач сплатив позивачу 119 773,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням       № 912472 від 05.02.2019.
Здійснення відповідачем зазначених оплат позивачу також підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача в AT "Укрексімбанк" за період з 21.09.2018 до 08.06.2021.
Стосовно електронного листування від 22.01.2019 щодо списання 17.01.2019 та 21.01.2019 додаткових зборів за зберігання вантажу у розмірі 280 346,88 грн по станції Кремидівка Одеської залізниці та необхідності складання акта на відшкодування витрат, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що зазначені докази не відповідають приписам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оскільки відсутній електронний цифровий підпис. Суд першої інстанції, посилаючись на те, що листування електронною поштою не відповідає вимогам законодавства щодо електронних доказів, відхилив посилання позивача на обізнаність та погодження надання послуг з боку відповідача.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати за надання інформації про прибуття вагонів, витрати за подачу вагонів, витрати за маневрову роботу та компенсацію витрат за користування вагонами по станції Федорівка Придніпровської залізниці у розмірі 32 622 грн, які списані з особового рахунку перевізником - АТ "Українська залізниця", посилаючись на безпідставність такого списання, оскільки ним не здійснювалась організація перевезення до станції Федорівка Придністровської залізниці.
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що доказів звернення позивача до перевізника в порядку п. 4.9 Договору про надання послуг, який передбачає, що при незгоді із сумою нарахувань та стягнення платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, вказану в п. 14.2 Договору, матеріали справи не містять.
Також суд апеляційної інстанції вказав, що позивач не надав суду рахунки на оплату, які мали бути надіслані відповідачу на підставі п.п. 3.1, 3.2, 3.9 Договору.
Як зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, матеріали справи не містять доказів доручення позивача та письмового погодження відповідачем здійснення додаткових витрат на суму 3 926 031,83 грн по станціях Кириківка, Бобровиця, Кролевець, Мена, Охтирка, Путивль, Суми, Умань, Шпола, Кобеляки, Капустине, Богданівці, Лелеківка, Балин, Кропивницький, Кременчук у травні 2019 року. Також відсутній лист від 10.06.2019 № 735, який, за твердженням позивача, був направлений відповідачу з доданими документами на підтвердження вимог щодо сплати коштів у сумі 3 926 031,83 грн.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з метою перевезення вантажів:
- зі станції Лелеківка в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток     № 50 від 17.04.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 780,000 т за маршрутом: станція відправлення Лелеківка - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 50 від 17.04.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 5 від 03.05.2019 на суму 198 330,90 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 318 від 03.05.2019 відповідач сплатив позивачу 198 330,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1773226 від 06.08.2019, що свідчить про належне виконання відповідачем умов Договору в частині оплати за фактично виконані роботи з перевезення вантажів за Договором зі станції Лелеківка в травні 2019 року;
- зі станції Охтирка в травні 2019 року сторонами були укладені наступні додатки до Договору: Додаток № 4 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1 900,00 т за маршрутом: станція відправлення Охтирка - станція призначення Одеса-порт; Додаток № 10 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1 950 т за маршрутом: станція відправлення Охтирка - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 4 від 01.05.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 10 від 03.05.2019 на суму 383 893,45 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 323 від 03.05.2019 відповідач оплатив позивачу 383 893,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 941120 від 08.05.2019. Про виконання робіт згідно Додатку № 10 від 01.05.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 22 від 06.05.2019 на суму 1 111 308,96 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 335 від 06.05.2019 відповідач оплатив позивачу 1 111 308,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 940985 від 07.05.2019. За фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Охтирка в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 1 495 202,41 грн, що свідчить про те, що відповідач належним чином та в повному обсязі оплатив позивачу фактично виконані роботи з перевезення вантажів за Договором зі станції Охтирка в травні 2019 року;
- зі станції Капустине в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток № 11 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 650,0 т за маршрутом: станція відправлення Капустине - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 11 від 01.05.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 24 від 06.05.2019 на суму 295 652,99 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 337 від 06.05.2019 відповідач оплатив позивачу 295 652,99 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 940976 від 07.05.2019;
- зі станції Шпола в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток  № 8 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1 760,000 т за маршрутом: станція відправлення Шпола - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 8 від 01.05.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 18 від 06.05.2019 на суму 928 277,71 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 331 від 06.05.2019 відповідач оплатив позивачу 928 277,71 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 940984 від 07.05.2019;
- зі станції Суми в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток № 9 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1 300,000 т за маршрутом: станція відправлення Суми - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 9 від 01.05.2019 сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт № 21 від 06.05.2019 на суму 772 275,60 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 334 від 06.05.2019 відповідач сплатив позивачу                    772 275,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 940983 від 07.05.2019;
- зі станції Кременчук в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток   № 52 від 17.04.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1240,000 т за маршрутом: станція відправлення Кременчук - станція призначення Одеса-порт. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 52 від 17.04.2019 та їх оплату свідчать акт прийому-передачі виконаних робіт № 8 від 03.05.2019 на суму 369 790,45 грн з ПДВ, рахунок на оплату   № 321 від 03.05.2019, який відповідачем оплачений, що підтверджується платіжними дорученнями № 941348 від 14.05.2019 та №984113 від 31.07.2019. Також сторонами підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт № 20 від 06.05.2019 на суму 135 828,79 грн з ПДВ. На підставі виставленого позивачем рахунку № 333 від 06.05.2019 відповідач оплатив позивачу 135 828,79 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 941344 від 14.05.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Кременчук в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 505 619,24 грн;
- зі станції Балин в травні 2019 року сторонами були укладені наступні додатки до Договору: Додаток № 14 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 780,000 т за маршрутом: станція відправлення Балин - станція призначення Одеса-порт; Додаток № 17 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 780,000 т за маршрутом: станція відправлення Балин - станція призначення Одеса-порт. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 14 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать акт прийому-передачі виконаних робіт № 36 від 07.05.2019 на суму 225 782,40 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 349 від 07.05.2019, платіжне доручення № 941138 від 08.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 17 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать акт прийому-передачі виконаних робіт №42 від 08.05.2019 на суму 454 279,20 грн з ПДВ, рахунок на оплату №355 від 08.05.2019, платіжне доручення № 941564 від 17.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 50 від 10.05.2019 на суму 42 456,00 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 363 від 10.05.2019, платіжне доручення № 941547 від 17.05.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Балин в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 722 517,60 грн, що за висновками судів спростовує твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості за транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів зі станції Балин в травні 2019 року;
- зі станції Кобеляки в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток     № 53 від 17.04.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2 280,000 т за маршрутом: станція відправлення Кобеляки - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 53 від 17.04.2019 та їх оплату свідчать акт прийому-передачі виконаних робіт № 9 від 03.05.2019 на суму 394 612,38 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 322 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941351 від 14.05.2019;
- зі станції Умань в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток   № 46 від 22.04.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1 760,00 т за маршрутом: станція відправлення Умань - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 46 від 22.04.2019 та їх оплату надано акт прийому-передачі виконаних робіт № 19 від 06.05.2019 на суму 405 103,03 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 332 від 06.05.2019, платіжне доручення № 941353 від 14.05.2019;
- зі станції Кролевець в травні 2019 року сторонами до Договору був укладений Додаток № 5 від 01.05.2019, згідно з яким позивач приймає до перевезення належне відповідачу зерно кукурудзи 3 класу в кількості 910,00 т за маршрутом: станція відправлення Кролевець - станція призначення Одеса-порт. Про виконання робіт згідно Додатку № 5 від 01.05.2019 та їх оплату надано акт прийому-передачі виконаних робіт № 12 від 06.05.2019 на суму 222 390,90 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 325 від 06.05.2019, платіжне доручення № 940974 від 07.05.2019;
- зі станції Кириківка в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 19 від 10.04.2019, Додаток № 3 від 01.05.2019, Додаток № 26 від 01.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 19 від 10.04.2019, Додатку № 3 від 01.05.2019 та Додатку № 26 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 23 від 06.05.2019 на суму 251 832,44 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 336 від 06.05.2019, платіжне доручення № 940975 від 07.05.2019; акт прийому-передачі виконаних робіт № 7 від 03.05.2019 на суму 631 204,61 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 320 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941668 від 21.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 26 від 06.05.2019 на суму 372 018,70 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 339 від 06.05.2019, платіжне доручення № 941763 від 27.05.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Кириківка в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 1 255 055,75 грн;
- зі станції Мена в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 38 від 17.04.2019, Додаток № 12 від 01.05.2019, Додаток      № 19 від 01.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 38 від 17.04.2019, Додатку № 12 від 01.05.2019, Додатку №19 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 2 від 03.05.2019 на суму 723 446,08 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 315 від 03.05.2019, платіжне доручення     № 941114 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 11 від 06.05.2019 на суму 364 182,40 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 324 від 06.05.2019, платіжне доручення № 940981 від 07.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 61 від 13.05.2019 на суму 205 996,20 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 374 від 13.05.2019, платіжне доручення № 941762 від 27.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 67 від 14.05.2019 на суму 156 445,36 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 380 від 14.05.2019, платіжне доручення № 941549 від 17.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 13 від 03.06.2019 на суму 43 703,22 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 406 від 03.06.2019, платіжне доручення № 984112 від 31.07.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 51 від 10.05.2019 на суму 676 973,96 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 364 від 10.05.2019, платіжне доручення     № 941665 від 21.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 72 від 15.05.2019 на суму 157 005,71 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 385 від 15.05.2019, платіжне дорученням № 941765 від 27.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт №12 від 03.06.2019 на суму 59 422,49 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 405 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983901 від 18.07.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Мена в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 2 387 175,42 грн;
- зі станції Путивль в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 48 від 17.04.2019, Додаток № 6 від 01.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатку № 48 від 17.04.2019 та Додатку № 6 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 3 від 03.05.2019 на суму 819 054,90 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 316 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941118 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 13 від 06.05.2019 на суму 326 894,40 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 326 від 06.05.2019, платіжне доручення № 940979 від 07.05.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Путивль в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 1 145 949,30 грн;
- зі станції Богданівці в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 2 від 01.05.2019, Додаток № 25 від 06.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатків № 2 від 01.05.2019, № 25 від 06.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 4 від 03.05.2019 на суму 327 386,99 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 317 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941128 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 14 від 06.05.2019 на суму 289 999,63 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 327 від 06.05.2019, платіжне доручення № 941119 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 63 від 13.05.2019 на суму 202 195,04 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 376 від 13.05.2019, платіжне доручення № 941554 від 17.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 7 від 03.06.2019 на суму 66 522,92 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 400 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983895 від 18.07.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 69 від 14.05.2019 на суму   449 514,90 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 382 від 14.05.2019, платіжне доручення     № 941667 від 21.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 5 від 03.06.2019 на суму 441 313,20 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 407 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983900 від 18.07.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 8 від 03.06.2019 на суму 53 686,09 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 401 від 03.06.2019, платіжне доручення № 984038 від 30.07.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Богданівці в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 1 830 618,77 грн;
- зі станції Бобровиця в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 1 від 01.05.2019 та Додаток № 20 від 01.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатків № 1 від 01.05.2019, № 20 від 01.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 03.05.2019 на суму  406 445,86 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 314 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941113 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 15 від 06.05.2019 на суму 256 004,65 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 328 від 06.05.2019, платіжне доручення № 941111 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 13.05.2019 на суму 459 037,58 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 381 від 13.05.2019, платіжне доручення № 941565 від 17.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 6 від 03.06.2019 на суму 88 109,54 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 399 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983903 від 18.07.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Бобровиця в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу                              1 209 597,63 грн;
- зі станції Кропивницький в травні 2019 року сторонами були укладені наступні Додатки до Договору: Додаток № 51 від 17.04.2019, Додаток № 7 від 01.05.2019, Додаток № 22 від 06.05.2019, Додаток № 23 від 06.05.2019. Про фактично виконані роботи згідно Додатків  № 51 від 17.04.2019, № 7 від 01.05.2019, № 22 від 06.05.2019, № 23 від 06.05.2019 та їх оплату свідчать: акт прийому-передачі виконаних робіт № 6 від 03.05.2019 на суму 161 275,84 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 319 від 03.05.2019, платіжне доручення № 941112 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт   № 16 від 06.05.2019 на суму 121 454,05 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 329 від 06.05.2019, платіжне доручення № 941127 від 08.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 17 від 06.05.2019 на суму 303 633,90 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 330 від 06.05.2019, платіжне доручення №940977 від 07.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 66 від 14.05.2019 на суму 342 250,20 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 379 від 14.05.2019, платіжне доручення № 941558 від 17.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 11 від 03.06.2019 на суму 57 478,85 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 404 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983899 від 18.07.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 60 від 13.05.2019 на суму 426 288,00 грн з ПДВ, рахунок на оплату № 373 від 13.05.2019, платіжне доручення № 941663 від 21.05.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт № 10 від 03.06.2019 на суму 36 540,67 грн з ПДВ, рахунок № 403 від 03.06.2019, платіжне доручення № 983893 від 18.07.2019. Всього за фактично виконані роботи з перевезенням вантажів зі станції Кропивницький в травні 2019 року відповідач сплатив позивачу 1 448 921,51 грн.
На підтвердження вимог про стягнення витрат за виконані роботи (надані послуги) по станціях Лелеківка, Охтирка, Капустине, Шпола, Суми, Кременчук, Кобеляки, Умань, Кролевець, Кириківка, Мена, Путивль, Богданівка, Бобровиця, Кропивницький в травні 2019 року, позивачем до позову додані копії залізничних накладних, номери яких співпадають з номерами залізничних накладних, зазначених у підписаних сторонами та оплачених відповідачем актах прийому - передачі виконаних робіт № 5 від 03.05.2019 (станція Лелеківка), № 10 від 03.05.2019, № 22 від 06.05.2019 (станція Охтирка), № 24 від 06.05.2019 (станція Капустине), № 18 від 06.05.2019 (станція Шпола), № 21 від 06.05.2019 (станція Суми), № 8 від 03.05.2019, № 20 від 06.05.2019 (станція Кременчук), № 9 від 03.05.2019 (станція Кобеляки), № 19 від 06.05.2019 (станція Умань), № 12 від 06.05.2019 (станція Кролевець), № 23 від 06.05.2019, № 7 від 03.05.2019, № 26 від 06.05.2019 (станція Кириківка), № 2 від 03.05.2019, № 11 від 06.05.2019, № 61 від 13.05.2019, № 67 від 14.05.2019, № 13 від 03.06.2019, № 51 від 10.05.2019, № 72 від 15.05.2019, № 12 від 03.06.2019 (станція Мена), № 3 від 03.05.2019, № 13 від 06.05.2019 (станція Путивль), № 4 від 03.05.2019, № 14 від 06.05.2019, № 63 від 13.05.2019, № 7 від 03.06.2019, № 69 від 14.05.2019, № 5 від 03.06.2019, № 8 від 03.06.2019 (станція Богданівка), № 1 від 03.05.2019, № 15 від 06.05.2019, № 68 від 13.05.2019 та № 6 від 03.06.2019 (станція Бобровиця), № 6 від 03.05.2019, № 16 від 06.05.2019, № 17 від 06.05.2019, № 66 від 14.05.2019, № 11 від 03.06.2019, № 60 від 13.05.2019, № 10 від 03.06.2019 (станція Кропивницький), що за висновками судів першої та апеляційної інстанцій спростовує твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості за транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів з зазначених станцій в травні 2019 року.
На підставі п.1 ч. 2 ст. 11, ст. ст. 525, 526 ,ч. 1 ст. 530, ст. ст. 610, 612, ч. 1 ст. 626, ч. 1       ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629, ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, ч. 3 ст. 8, ч. ч. 1, 10   ст. 9, ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України, ст. ст. 13, 73, 74, 76- 79, 86, ч. 1 ст. 173 ГПК України, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження понесених позивачем витрат, які пов`язані з наданням послуг за Договором, узгодження із відповідачем додаткових витрат, виставлення позивачем відповідачу рахунків на оплату, актів приймання-передачі наданих послуг та податкових накладних на виконання п. 2.2.6 Договору, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідача за Договором на спірну суму, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню, у тому числі і в частині похідних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.
Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
За доводами позивача судами першої та апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20, від 27.08.2019 у справі № 911/1867/18, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21, у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.
Також скаржник зазначає, що судами проігноровано:
- понесені витрати позивача, які підтверджуються матеріалами справи, з особливостями безспірного списання з особового рахунку позивача на користь ПАТ "Укрзалізниця";
- попередню історію правовідносин, коли витрати оплачувалась відповідачем у повному обсязі, в умовах здійснення нарахувань ПАТ "Укрзалізниця";
- попереднє електронне листування сторін, в якому відповідач давав згоду на оформлення акта як передумови оплати.
Скаржник вважає, що суди не дослідили питання щодо витрат позивача, які підтверджуються первинними документами, складеними між ПАТ "Укрзалізниця" та позивачем, та виходили виключно із недоліків документального оформлення у відносинах між позивачем та відповідачем. Суди невірно ототожнили поняття електронного документа та електронного доказу, оскільки електронне листування у даній справі є електронним доказом, який не повинен відповідати вимогам електронного документа. На переконання скаржника, суди повинні були прийняти та оцінити електронну переписку з іншими доказами, а не відхиляти з причин невідповідності вимогам до електронного документа. Також скаржник зазначає, що послуги фактично споживались та підлягають оплаті відповідачем, що з урахуванням вірогідності доказів, ґрунтується на первинних документах від           ПАТ "Укрзалізниця".
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2023 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстав, передбачених п. 1 ч. 2         ст. 287 ГПК України та, зокрема, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 24.05.2023.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 29.05.2023 від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, направлений 23.05.2023, в якому останній просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Т-ТРАНС" на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.
У судовому засіданні 30.05.2023 оголошувалась перерва у справі до 27.06.2023.
Заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши пояснення представників сторін, переглянувши в касаційному порядку оскаржувані судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У постанові від 19.03.2021 у справі № 922/698/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги свою попередню практику (ухвала від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19) зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
Суд касаційної інстанції також зазначає, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
При цьому, слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. 
Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення. 
За доводами скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, щодо доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) як складової принципу добросовісності, оскільки не взяли до уваги та не дослідили докази, на підставі яких мали встановити обставини надання послуг відповідачеві протягом спірного періоду. Скаржник зазначає, що суди, пославшись на заперечення відповідачем факту надання послуг, повністю переклали тягар доведення на позивача (застосували концепцію негативного доказу), одночасно не надали оцінку первинним документам від ПАТ "Укрзалізниця", що суперечить ст. 79 ГПК України щодо принципу вірогідності доказів.
Як вбачається з постанови об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, предметом позову є визнання договору оренди неправомірним та повернення земельної ділянки з незаконного володіння, а підставою позову став факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки після смерті фізичної особи - орендодавця. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що дії позивача (спадкоємця орендодавця), який уклав додаткову угоду до договору оренди землі, а згодом пред`являє позов про визнання договору оренди землі неукладеним, суперечить його попередній поведінці (укладенню додаткової угоди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним. У висновках щодо застосування п. 6 ст. 3 ЦК України Верховний Суд, зокрема, зазначив: "В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них."
Скаржник вважає, що погоджуючись у Договорі із видом перевезень залізничним транспортом, відповідач чітко усвідомлював, як працює Укрзалізниця, а також у відповідача не виникало у попередні періоди заперечень щодо тарифів, сум до сплати чи методики калькуляції, порядок відшкодування витрат у попередні періоди не заперечувався відповідачем. Зі свого боку, позивач розумно покладався на виконання відповідачем зазначених умов Договору.
Зазначені доводи скаржника не можуть бути взяті до уваги Судом, оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у спірний період сторони на виконання умов Договору підписували акти прийому-передачі виконаних робіт і на підставі виставлених позивачем рахунків відповідачем здійснювалася оплата за переадресацію вагонів по станції Кремидівка Одеської залізниці та організацію перевезень зернових культур та відшкодування за користування вагонами по станціях Лелеківка, Охтирка, Капустине, Шпола, Суми, Кременчук, Балин, Кобеляки, Умань, Кролевець, Кириківка, Мена, Путивль, Богданівці, Бобровиця, Кропивницький. Щодо списання ПАТ "Укрзалізниця" витрат за переадресацію вагонів по станції Федорівка Придніпровської залізниці, по якій, за твердженням скаржника, були відсутні будь-які замовлення від відповідача про перевезення вантажу на цей період і за такими адресами, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що позивач в порядку, передбаченому Договором про надання послуг, укладеним з ПАТ "Укрзалізниця", мав право звернутися до перевізника для проведення перевірки, якщо вважає таке списання безпідставним.
При цьому всупереч положенням пунктів 2.1.18, 2.2.6, 2.2.9, 3.2, 3.6, 3.9 Договору позивач не надав судам підписаних обома сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, доказів узгодження з відповідачем додаткових витрат, виставлення позивачем рахунків на оплату, у той час як сторони Договору погодили, що зобов`язання з оплати наданих експедитором послуг за договором виникає у клієнта після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, а також отримання від експедитора рахунка, податкової накладної, акта звірки взаєморозрахунків та документів, підтверджуючих надання послуг.
За таких обставин, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за Договором транспортного експедирування залізничним транспортом, суди першої та апеляційної інстанцій, надавши оцінку документам (наданим як позивачем, так і відповідачем), складеним на виконання умов Договору, дійшли правомірного висновку про недоведеність позивачем наявності заборгованості відповідача за Договором на спірну суму. Одночасно, за встановлених судами обставин щодо виконання відповідачем зобов`язань за Договором, відсутні підстави для твердження про суперечливу поведінку або недобросовісність відповідача.
Щодо посилання скаржника на висновок Верховного Суду, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі         № 911/1867/18, щодо застосування ст. 611 ЦК України, а саме: "останньою не передбачено таких правових наслідків порушення зобов`язання як звільнення від оплати виконаного неналежним чином (з дефектами, недоліками, неякісно) зобов`язання", Суд зазначає таке.
Предметом позову у справі № 911/1867/18 є стягнення за договором про надання послуг з охорони, підставою позову - неналежне виконання відповідачем як замовником своїх зобов`язань за цим договором у частині здійснення своєчасної оплати послуг. Згідно з встановленими судами обставинами справи                           № 911/1867/18, підставою відмови відповідача від підписання актів наданих послуг за спірні періоди слугувало фактично неналежне (неякісне), за його твердженням, надання позивачем послуг за договором, що призвело до втрати переданого під охорону майна. При цьому факт надання позивачем послуг у вказані періоди не заперечується та не спростовується відповідачем, а лише зазначається про втрату переданого під охорону майна. 
За результатами перегляду зазначеної справи в касаційному порядку Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що сторонами договору чітко визначено порядок дій сторін щодо засвідчення факту надання послуг та претензій (зауважень) щодо належності їх надання. При цьому укладений сторонами договір не містить умов щодо звільнення замовника від оплати або зменшення розміру оплати фактично наданих послуг з охорони майна за наявності претензій (заперечень) щодо належності наданих послуг.
У висновках щодо застосування норм права Верховний Суд зазначив, зокрема, що умовою для задоволення позову про стягнення заборгованості за надані послуги з охорони майна є установлення обставин фактичного надання виконавцем (охоронцем) послуг за договором. Важливим в даному аспекті відрізняти сам факт надання послуг від результату їх надання, оцінка якому надається крізь призму критеріїв належності їх надання. У випадку встановлення обставин, які свідчать про фактичне надання виконавцем (охоронцем) послуг за договором та відсутності у зазначеному договорі умов щодо звільнення замовника послуг від оплати неналежним чином наданих договірних послуг, підстави для звільнення замовника від оплати зазначених послуг відсутні.
Отже, у справі № 911/1867/18 предметом розгляду було встановлення факту надання виконавцем послуг за договором та правомірність відмови замовника в оплаті наданих послуг у зв`язку з їх неналежною якістю. Разом з тим, у справі, що розглядається, відповідачем не було доведено факту наявності заборгованості за Договором, заявленої позивачем до стягнення, отже, постанова Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1867/18 була прийнята за іншої ніж у даній справі фактично-доказової бази, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, та за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийняті судові рішення у цій справі, тобто справа № 911/1867/18 і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність спірних правовідносин у них.
Зважаючи на викладене, а також те, що суди першої та апеляційної інстанцій не застосовували норми ст. 611 ЦК України до спірних правовідносин, доводи скаржника щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі                           № 911/1867/18, є необґрунтованими.
Щодо посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі                         № 914/1003/21 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20, щодо застосування ст. 96 ГПК України у контексті неможливості ототожнення електронного документа і електронного доказу, то Суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, судами першої та апеляційної інстанцій надано оцінку акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 47 від 25.01.2019, складеному позивачем для компенсації списаних по станції Кремидівка Одеської залізниці додаткових зборів за зберігання вантажу у вагонах у розмірі                     280 346,88 грн, а саме: зазначений акт (як й інші надані позивачем акти) підписаний лише з боку позивача, не містить зазначення ваги перевезеного вантажу, номерів вагонів та залізничних накладних, а також назви станцій відправлення та призначення, що не дозволяє встановити, на виконання яких саме перевезень та за який період складений цей акт, що унеможливлює ідентифікацію об`єму наданих послуг, факту їх надання, періоду надання, замовлення їх відповідачем та прийняття їх останнім. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач не надав суду рахунків на оплату, які мали бути надіслані відповідачу, у тому числі і по акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 47 від 25.01.2019, а також відсутній лист позивача щодо сплати коштів на підставі актів здачі-приймання робіт, у тому числі акта № 47 від 25.01.2019, а також докази надсилання позивачем на адресу відповідача відповідних актів здачі-приймання робіт.
За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено відсутність належним чином оформлених документів, на підставі яких в порядку, погодженому сторонами в Договорі, здійснюється відшкодування експедиторові витрат, пов`язаних з наданням послуг, наявність електронного листування, на яке посилається позивач як на електронний доказ, не може вплинути на правильність вирішення спору по суті в цій частині.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ТРАС" залишити без задоволення.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 у справі № 910/14757/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                       Могил С.К.
Судді:                                                                                               Волковицька Н.О.
                                                                                                             Случ О.В.