ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2023 р.           Справа№ 910/9203/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Репіковій З.А.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 25.05.2023
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 (повний текст рішення підписано 16.01.2023)
у справі № 910/9203/22 (суддя В.В. Сівакова)
за позовом  Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»                                         
до  Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про  стягнення 185 687 770,53 грн.
В судовому засіданні 25.05.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                            ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
15.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» про стягнення 291  129 911,50 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору про участь у балансуючому ринку №0421-41013 від 27.05.2019 позивачем надано відповідачу послуги з балансування за період січень-квітень, липень 2022 року, що підтверджується актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за вказаний період. За умовами договору остаточний розрахунок здійснюється протягом 7 робочих днів після підписання сторонами актів або з дати направлення його відповідачу (у випадку не підписання та/або ненаправлення акта та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк). У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 291  129 911,50 грн, з яких 245  638 850,90 грн основного боргу (130  937 717,53 грн за січень 2022 року, 96  999 615,49 грн за лютий 2022 року, 7  704 574,90 грн за березень 2022 року, 5  762 350,59 грн за квітень 2022 року, 4  234 592,40 грн за липень 2022 року), 4  275 865,47 грн пені, 37  464 021,06 грн інфляційних втрат та 3  751 174,07 грн 3% річних.
У  відзиві на позовну заяву  відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, посилаючись на те, що неповна та несвоєчасна сплата коштів учасниками балансуючого ринку на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання перешкоджає своєчасному та повному розрахунку з позивачем. Відповідач зазначає, що оплата здійснюється ним на користь позивача щодня у межах доступної суми коштів на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання. В діях відповідача відсутня вина, тому правові підстави для застосування відповідальності за несвоєчасну сплату коштів за договором відсутні. Станом на 07.10.2022 відповідач сплатив позивачу кошти за придбану балансуючу енергію 138  409 063,68 грн (січень, лютий 2022 року). Більша частина коштів була сплачена до 22.09.2022, тобто до відкриття провадження у справі. Зазначає, що вартість придбаної балансуючої електроенергії, зазначена у актах купівлі-продажу не відповідає сумам, які заявлені позивачем до стягнення у відповідні періоди. Крім того, позивачем проведено нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних з порушенням умов договору щодо визначення строку виникнення зобов`язань, оскільки обов`язок з оплати у відповідача перед позивачем виник після підписання сторонами актів приймання-передачі, дата підписання яких не відповідає датам їх складання. Як зазначає відповідач штрафні санкції не нараховуються в період дії воєнного стану згідно приписів постанови НКРЕКП. Відповідач не користувався коштами позивача, оскільки, вони відсутні на його рахунку, а тому не підлягає застосуванню  ст. 625 ЦК України.
У поданих до суду поясненнях по справі, відповідач зазначає, що на щоденній основі здійснює розрахунки за спірним договором, що окрім наведених у відзиві доказів підтверджується платежами ще на загальну суму 93  266 156,14 грн. З моменту набрання чинності наказу НЕК «Укренерго» № 177 від 16.05.2022 розрахунки здійснюються згідно    протягом 4-х робочих днів з дати направлення рахунку. Вказує, що позивачем не надано доказів надіслання після 16.05.2022 рахунків відповідачу, у зв`язку з чим вимоги про сплату пені, інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними та необґрунтованими.
15.11.2022 позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 423  817 231,84 грн, з яких 378  326 171,24 грн основного боргу, 4  275 865,47 грн пені, 37  464 021,06 грн інфляційних втрат та 3  751 174,07 грн 3% річних.
15.11.2022 від позивача також на адресу електронної пошти суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 423  817 231,84 грн, з яких 378  326 171,24 грн основного боргу, 4  275 865,47 грн пені, 37  464 021,06 грн інфляційних втрат та 3  751 174,07 грн 3% річних.
Судом прийнято до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.
У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог, ввідповідач зазначає, що позивач не надав доказів надсилання рахунків за серпень та вересень 2022 року відповідачу і їх отримання останнім, у зв`язку з чим вимоги про сплату суми основного боргу за цей період є безпідставними та необґрунтованими.
У додаткових поясненнях позивача вказано про те, що позивач щомісяця на електронну адресу відповідача надсилав рахунки на оплату за відповідні періоди. При цьому позивачем додано копії листів та рахунків. Зазначає, що оплата постачань балансуючої енергії протягом січня-квітня 2022 року повинна здійснюватися на підставі попередньої редакції типового договору (протягом 7 робочих днів після підписання сторонами відповідного акту купівлі-продажу балансуючої електроенергії). На підставі умов нової редакції типового договору балансуюча енергія поставлена в травні-вересні 2022 року оплачується на підставі рахунків, а не актів. Також зазначає, що після подання позову заборгованість за січень-лютий 2022 року погашено в повному обсязі; за березень 2022 року борг погашено частково; заборгованість за квітень - вересень 2022 року не погашена. Щодо посилань відповідача на постанову НКРЕКП як на підставу звільнення від нарахування пені зазначає, що відповідна постанова не є обов`язковим для виконання нормативно-правовим актом; до чинного законодавства та Типового договору про участь у балансуючому ринку не вносилось жодних змін щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій.
20.12.2022 у судовому засіданні позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині суми основного боргу, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 140  196 709,93 грн основного боргу, з яких 3  274 797,19 грн за квітень 2022 року, 4  234 592,40 грн за липень 2022 року, 2  924 118,35 грн за серпень 2022 року, 129  763 201,99 грн за вересень 2022 року. В іншій частині вимоги залишаються без змін.
Судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/9203/22 позов задоволено частково.
Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»     140   196   709,93 грн. боргу, 9 165,64 грн. пені, 26 108 139,42 грн. інфляційних втрат, 3 084 062,90 грн. 3% річних, 370 318,36 грн. судового збору. 
В іншій частині позову відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд виходив з обгунтованості розміру заборгованості в сумі 140   196   709,93 грн., зменшення розміру пені (183 312,80 грн) до 5%, тобто до 9 165,64 грн., та за власними розрахунками (знаходяться в матеріалах справи) дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат становить 26  108 139,42 грн та розмір 3% річних становить 3  084 062,90 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові відмовлено, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, зокрема невірно визначено період прострочення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 03.02.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в задоволеній частині та прийняти нове про відмову в позові в цій частині.
Апеляційна скарга обґрунтована не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного: 
- у зв`язку з порушенням рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для оперативного проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку;
- відповідач може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку, протягом банківського дня, на недискримінаційній основі;
- оскільки в діях відповідача відсутня вина  як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за невчасну оплату коштів за договором відсутні;
- у позовній заяві та в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на обставини врегулювання системних обмежень оператором системи передачі, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування ОЕС України, а тому відповідач не міг скористатись правом вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка для проведення розрахунків з позивачем;
- надані позивачем та досліджені судом першої інстанції акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії не є належними та допустимими доказами на підтвердження суми позовних вимог, адже, як зазначено у п.4.3 договору з їх підписанням обома сторонами розпочинається лише перебіг строку на оплату придбаної електричної енергії (і така вимога існувала лише до публікування наказу відповідача №177 від 16.05.2022) Жодним пунктом договору не визначено, що вказані акти є платіжним документом для здійснення оплати вартості придбаної балансуючої електричної енергії. Зазначене підтверджується належним чином засвідченими копіями платіжних документів, які долучені до відзиву на позов, та з яких вбачаються підстави для оплати - надіслані  позивачем та отримані ОСП рахунки-фактури за відповідні періоди;
- позивач у належний спосіб та відповідно до ст..80 ГПК України не надав  жодного рахунку-фактури на підтвердження своїх позовних вимог, не довів наявність відповідної заборгованості за відповідні періоди та у відповідних сумах;
- нарахування пені, 3-х відсотків річних та інфляційних втрат з 10.02.2022 є безпідставним, оскільки підписаний акт БР/22/01-0421 відповідач отримав лише 07.04.2022;
- позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, суд залишив поза увагою зазначену позицію відповідача, в порушення п.5 ч.4 ст.238 ГПК України не надав жодного мотивування неприйняття до уваги обґрунтованої позиції відповідача;
- заявляючи вимогу про стягнення коштів з відповідача (з будь-яких рахунків, без обмежень) позивач діє всупереч положенням законодавства, не враховуючи специфічний правовий статус відповідача як оператора системи передачі на ринку електричної енергії, функції та джерела доходів якого визначені Законом;
- у разі набрання чинності оскаржуваним рішенням, відповідач буде вимушений спрямувати на виконання зобов`язань як адміністратора розрахунків (на оплату балансуючої електричної енергії) кошти, отримані відповідачем від його діяльності як оператора системи передачі (надання послуг учасникам ринку), які мають цільове призначення і не можуть бути використані на інші цілі;
- апелянт не погоджується з думкою суду про підтвердження позивачем належними та допустимими доказами факт виникнення грошових зобов`язань у відповідача в сумі 140  196  709, 93 грн за придбану балансуючу електричну енергію за період квітень (частково) - вересень 2022;
- ігноруючи приписи п.п.2,4,5,8 ст.80 ГПК України суд не лише прийняв додаткові докази, які подані з порушенням процесуального строку, визначеного законом, а і фактично на цих незаконно прийнятих до розгляду доказах частково задовольнив позовні вимоги, позяк суму коштів, заявлених до стягнення можливо вирахувати лише за наявності направлених позивачем відповідачеві рахунків-фактур, в інакшому випадку рішення суду про часткове задоволення позову базується лише на  припущеннях (актах купівлі-продажу за квітень, липень-серпень 2022).
- позивач не дотримався вимоги щодо подачі електронних доказів, без відповідної заяви позивача розглянув справу, в якій самостійно змінив підстави позову, чим вийшов за межі позовних вимог і припустився порушення ч.2 ст.237 ГПК України

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9203/22.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»     на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/9203/22.
13.02.2023 матеріали справи №910/9203/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»       на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022   у справі №910/9203/22, розгляд справи призначено на  23.03.2023. 
23.03.2023 розгляд справи № 910/9203/22 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці.       
Після виходу судді Тищенко А.І. з відпустки, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 розгляд справи № 910/9203/22 призначено на 13.04.2023.
В судове засідання   13.04.2023  з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, у зв`язку з чим ухвалою від 13.04.2023 відкладено розгляд справи на 18.05.2023.
В судовому засіданні 18.05.2023 у справі оголошено перерву на 25.05.2023.
Судом отримано до матеріалів справи відзиви сторін на апеляційні скарги, клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості на суму 125  567  748,40 грн., пояснення позивача щодо стану взаєморозрахунків сторін.

Явка представників сторін
В судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2023 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з відстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в задоволеній частині, закрити провадження в частині стягнення заборгованості на суму 125  567  748,40 грн.
Представник  позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2023 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
Згідно з частинами 1, 2  ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії»  адміністратор розрахунків забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього  Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.
Відповідно до  ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»  учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори про участь у балансуючому ринку.
За змістом ч. 1  ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії»  в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.
Частиною 3  статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії»  визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 307 від 14.03.2018 затверджено Правила ринку (далі - Правила ринку).
Згідно п. 4.3.1, 4.3.2 Правил ринку (в редакції чинній на момент виникнення договірних правовідносин) для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП офіційну заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування типова форма якого є додаток 7 до цих Правил та включення до реєстру ПДП (далі - заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті.
ОСП розглядає таку заяву та не пізніше ніж через 5 робочих днів з моменту отримання заяви інформує заявника щодо повноти та коректності надання інформації. У випадку надання неповної та/або недостовірної інформації ОСП повідомляє про це учасника ринку, який у свою чергу повинен надати необхідну інформацію протягом 2 тижнів з моменту отримання повідомлення. Якщо учасник ринку не надав необхідну інформацію протягом цього строку, заява не розглядається.
Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») у повідомленні № 01/18994 від 27.05.2019 поставило до відома Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Дніпроенерго» про приєднання останнього (акцептування пропозиції) до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору - № 0421-41013, дата акцептування - 27.05.2019).
Також у вказаному повідомленні зазначено, що договір є публічним, укладається сторонами з урахуванням  ст. 634 Цивільного кодексу України  та розміщений на офіційному сайті Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».
Отже, відповідачем приєднано позивача до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучено до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору - № 0421-04013, дата акцептування - 27.05.2019).
Відповідно до п. 1.2 договору за цим договором ППБ (постачальник послуг балансування, позивач) зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП (оператор системи передач, відповідач) балансування об`єднаної енергетичної системи        України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.
Згідно з п. 1.3 договору надання ППБ ОСП заяви-приєднання в цілому до цього договору (далі - заява-приєднання), що є додатком 1 до цього договору, є погодженням пропозиції на приєднання до цього договору, а також зобов`язанням щодо виконання Правил ринку. Заява-приєднання надається з відкладальною обставиною, якою є реєстрація ППБ ОСП.
Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору своєчасно не сплатив вартість наданої балансуючої електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період квітень, липень-вересень 2022 року у розмірі 140 196.709,93 грн та за неналежне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 4  275 865,47 грн пені, 37  464 021,06 грн інфляційних втрат та 3  751 174,07 грн 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі  ст. 129 Конституції України  та ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України  до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до  ст. 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2  ст. 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до  ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно  ст. 627 Цивільного кодексу України  встановлено, що відповідно до  ст. 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1  ст. 628 Цивільного кодексу України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1  ст. 631 Цивільного кодексу України  строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання.
Згідно з п. 9.2 договору якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.
Сторонами доказів в підтвердження виявлення однією із сторін про небажання продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір є продовженим та наразі чинним.
За змістом п. 2.1 договору загальна вартість цього договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього договору.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку.
Згідно з п. 4.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.
Відповідно до п. 4.2 договору за підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг балансування (далі - акт), який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені.
Згідно з п. 4.3 договору ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог  статті 201 Податкового кодексу України  шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній-вартості наданих послуг з балансування.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем у період з січень-квітень, липень-вересень 2022 року було поставлено, а відповідачем отримано балансуючу електричну енергію, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії
№ БР/22/01-0421 від 31.01.2022 на суму 143  257 352,15 грн,
№ БР/22/02-0421 від 28.02.2022 на суму 109  544 226,18 грн,
№ БР/22/03-0421 від 31.03.2022 на суму 24  284 705,13 грн,
№ БР/22/04-0421 від 30.04.2022 на суму 15  753 216,02 грн,
№ БР/22/07-0421 від 31.07.2022 на суму 5  039 054,87 грн,
№ БР/22/08-0421 від 31.08.2022 на суму 3  582 332,83 грн,
№ БР/22/09-0421 від 30.09.2022 на суму 129  783 520,74 грн.
При цьому судом встановлено, що    
акт за січень 2022 року від 31.01.2022 складений та відповідно підписаний 31.01.2022, оскільки містить фізичні підписи представників сторін без зазначення дати фактичного їх підписання, відмінної від їх датування;
акт за лютий 2022 року від 28.02.2022 підписаний позивачем електронним підписом 18.05.2022;
акт за березень 2022 року від 31.03.2022 підписаний позивачем електронним підписом 18.05.2022;
акт за квітень 2022 року від 30.04.2022 підписаний позивачем електронним підписом 16.05.2022;
акт за липень 2022 року від 31.07.2022 підписаний позивачем електронним підписом 09.09.2022;
акт за серпень 2022 року від 31.08.2022 підписаний позивачем електронним підписом 14.09.2022;
акт за вересень 2022 року від 30.09.2022 підписаний позивачем електронним підписом 14.11.2022.
Відповідно до п. 7.2.1 - 7.2.2 Правил ринку (в редакції чинній на момент виникнення договірних правовідносин) ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії. АР на щомісячній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному ПДП із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ПДП за відповідний період щодо закупівлі ДП, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ПДП за повний місяць щодо плати за невідповідність. ПДП на щомісячній основі надсилає через систему управління ринком АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена АР за відповідний період щодо закупівлі ДП. Платіжний документ для учасника ринку повинен містити окремі позиції, що розрізняють платежі/зарахування для балансуючої енергії і зарахування для кожного виду ДП.
Пункти 7.5.1 -7.5.4 Правил ринку (в редакції чинній на момент виникнення договірних правовідносин) передбачали, що Платіжний документ для торгового дня надається відповідним сторонам на 2 робочий день після цього дня. Платіжний документ для торгового місяця (стосовно оплати ДП) надається відповідним cторонам на 5 робочий день після останнього дня місяця. Оплата платіжного документа з банківського рахунку сторони на банківський рахунок АР здійснюється протягом 1 робочого дня з дати направлення рахунку. Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок сторони здійснюється протягом 3 робочих днів з дати направлення рахунку.
Пункт 10.1 договору визначає, що цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін Регулятором до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку. У такому випадку зміни до договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо ППБ не ініціював розірвання цього договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим договором.
07.05.2022 набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 458 від 06.05.2022, якою внесено зміни до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018, зокрема в частині здійснення розрахунків за балансуючу електроенергію (порядку виставлення рахунків та строки їх оплати). Також внесено зміни до типового договору про надання послуг з балансування, який є додатком 7 до цих Правил.
Так, пунктом 4.1 типового договору в редакції з 07.05.2022 визначено, що виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку.
Відповідно до пунктів 7.2.1-7.2.2 Правил ринку (в редакції чинній з 07.05.2022) АР на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.    ПДП щомісячно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю ДП. АР щомісяця надсилає ПДП через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ПДП за повний місяць.
Згідно з пунктами 7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 Правил ринку (в редакції чинній з 07.05.2022) платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади. Платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця. Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.
Отже, умови укладеного сторонами договору, що діяли до 07.05.2022 передбачали проведення остаточного розрахунку за балансування електричної енергії, тому оплата за балансування за січень, лютий, березень та квітень 2022 року має бути здійснена відповідачем протягом 7 (семи) робочих після підписання сторонами актів за відповідні місяці наданих послуг.
Відповідно після набрання чинності постанови НКРЕКП № 458 від 06.05.2022 для сторін діють умови розрахунку, що визначені Правилами ринку, тобто оплата за балансування електроенергії за липень, серпень та вересень 2022 року має бути здійснена відповідачем протягом 4 (чотирьох) робочих днів з моменту виставлення рахунку за певну декаду відповідного місяця.
Аналогічну за змістом позицію висловлено позивачем у поданих ним до суду 28.11.2022 додаткових поясненнях.
Згідно з ч. 1  ст. 530 Цивільного кодексу України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до  ст. 610 Цивільного кодексу України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 5.4 договору        ОСП зобов`язався здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.
Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором вартість наданих послуг балансування електроенергії у визначений строк не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 140  196 709,93 грн.
Статтею 629 Цивільного кодексу України  встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до  ст. 525 Цивільного кодексу України  одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до  ст. 526 Цивільного кодексу України  зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Абзацом 1 ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України  визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до  ст. 599 Цивільного кодексу України  зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті відпущеної електроенергії в повному обсязі не подано.
З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг балансування електричної енергії в розмірі 140  196 709,93 грн.
Судом обгрунтовано відхилено доводи відповідача про відсутність вини останнього у простроченні виконання своїх зобов`язань з посиланням на те, що ПАТ «НЕК «Укренерго» оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, з огляду на наступне.
Частиною 1  статті 614 Цивільного кодексу України  визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2  ст. 614 Цивільного кодексу України  доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ч. 1  ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії»        розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.
Умови укладеного між сторонами договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку.
Пункт 1  статті 612 Цивільного кодексу України  визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за балансування електроенергії не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Пунктом 1  ст. 216 Господарського кодексу України  встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за    правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку,    передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з п. 1  ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відповідно до п. 1  ст. 230 Господарського кодексу України  штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,    штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської    діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно зі ст.ст.  546,  547 Цивільного кодексу України  виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до  ст. 549 Цивільного кодексу України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 6  статті 232 Господарського кодексу України            встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно п. 7.1 договору        у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання по сплаті балансування електричної енергії за січень, лютий, березень, квітень та липень 2022 року. При цьому, при нарахуванні пені позивачем період прострочення оплати за актами обраховується за спливом 7 (семи) робочих днів, проте не з моменту їх фактичного підписання сторонами, а з дати їх складання - останній день відповідного місця надання послуг. Також позивач нараховує пеню на загальний розмір заборгованості за липень 2022 року без врахування дати надіслання останнього рахунку на оплату за третю декаду місяця, з якої настає обов`язок відповідача по сплаті загальної заборгованості.    
За загальним правилом підставою для сплати будь-яких наданих послуг є належним чином підтверджений факт надання таких послуг. В даному випадку підтвердженням надання послуг балансування електричної енергії за умовами договору є підписаний обома сторонами акт.
При цьому умовами договору не передбачено, що у разі не підписання відповідачем акту протягом трьох днів з моменту його отримання та за відсутності зауважень до нього відповідний акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані без зауважень, що у свою чергу дозволило б здійснювати відлік строку оплати з дня складання акту.
Відповідно до  ст. 253 Цивільного кодексу України  перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на викладене, судом встановлено наступні терміни прострочення відповідачем по сплаті балансування електроенергії
за актом від 31.01.2022 з 10.02.2022;
за актом від 28.02.2022 з 28.05.2022;
за актом від 31.03.2022 з 28.05.2022;
за актом від 30.04.2022 з 26.05.2022;
за актом від 31.07.2022 з 13.08.2022 (судом враховано, що рахунок на третю декаду місяця балансування надіслано 08.08.2022).
При цьому, суд визнав слушними посилання відповідача про застосування положень постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, з огляду на таке.
24.02.2022 російською федерацією було розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим  Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022  в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався  Указами Президента України №    133/2022 від 14.03.2022  та  № 259/2022 від 18.04.2022  строком на 30 діб та  Указами Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 та  № 757/2022 від 07.11.2022  строком на 90 діб.
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно п. 1 ч. 2  ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.
Судом встановлено, що НКРЕКП прийнято постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» № 332 від 25.02.2022.
26.04.2022 Постанову НКРЕКП доповнено п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до  Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.
Відповідач є виробником електричної енергії, а Позивач Оператор системи передачі, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.
Тобто, спірні господарські правовідносини склалися відповідно до  Закону України «Про ринок електричної енергії», у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
При цьому, період нарахування пені позивачем заявлено такий,        який входить в період дії воєнного стану.
Враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин,        судом визнано відсутніми підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені, та відмовлено у стягненні з відповідача пені, нарахованої в розмірі 4  092 552,67 грн з 24.02.2022.
За перерахунком суду, обґрунтованим є нарахування пені на суму боргу за січень 2022 року в розмірі 130  937 717,53 грн за період з 10.02.2022 по 23.02.2022, яка становить 183 312,80 грн.
Заперечення позивача, що постанова НКРЕКП не є обов`язковою до виконання, судом відхилені як не обґрунтовані.
В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті за балансуючу електроенергію, позивач на підставі  ст. 625 Цивільного кодексу України  просить суд стягнути з відповідача 37 464.021,06 грн інфляційних втрат та 3  751 174,07 грн 3% річних.
Відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами договору не визначено інший розмір процентів.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).
Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень  Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»  у наступному місяці.
Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.
За розрахунками суду (знаходяться в матеріалах справи) розмір інфляційних втрат становить 26  108 139,42 грн та розмір 3% річних становить 3  084 062,90 грн та вимоги позивача в цій частині обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.
В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові відмовлено, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, зокрема невірно визначено період прострочення.
Клопотання відповідача про зменшення розміру пені,    інфляційних втрат та 3% річних на 95% судом було розглянуто та встановлено наступне
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Приписи  статті 625 Цивільного кодексу України  про інфляційні втрати та три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон стаття 625  Цивільного кодексу України  надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.
Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.
Оскільки умовами договору не визначено розмір процентів річних, позивачем пред`явлено вимогу про стягнення 3% річних на підставі  ст. 625 Цивільного кодексу України.
Зазначені проценти та інфляційні втрати входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшено і розмір інфляційних втрат та процентів, передбачених ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України.
З огляду на викладене, судом відмовлено у зменшенні розміру інфляційних втрат та 3% річних.
В той же час, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій в частині    стягнення пені на 95% підлягає задоволено з огляду на наступне
Відповідно до  статті 233 Господарського кодексу України  у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3  статті 551 Цивільного кодексу України  розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій.
При цьому, диспозиція частини третьої  статті 551 Цивільного кодексу України  встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується постійне здійснення погашення суми основного зобов`язання, і яке відповідачем вже більше ніж на половину виконане; вина відповідача у порушенні зобов`язання обумовлена особливим порядком здійснення розрахунків визначених  Законом України «Про ринок електричної енергії»; наслідки прострочення є незначними та не спричинили позивачу збитків (матеріали справи відповідних доказів не містять), суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення обґрунтованого розміру пені (183 312,80 грн) до 5%, тобто до 9 165,64 грн.
У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява № 63566/00) «Проніна проти України» зазначено, що п. 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Інші доводи учасників справи судом обгунтовано не досліджувалися, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Що стосується клопотання відповідача на стадії апеляційного провадження про скасування рішення суду першої інстанції від 20.12.2022 в частині стягнення заборгованості на суму 125  567  748,40 грн., яка сплачена після прийняття судом вказаного рішення, при цьому доводи та вимоги апеляційної скарги відповідачем не змінювались (скасувати рішення у задоволеній частині та прийняти нове про відмову у частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Згідно з п.4 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.
Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
Клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості на суму 125  567  748,40 грн. обгрунтоване тим, що після прийняття рішення судом першої інстанції  на рахунок позивача (копії платіжних інструкцій були надані до справи) сплачено 123  994  205,53 грн., а на суму 1  573  542, 87 грн зобов`язання припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.12.2022, з урахуванням ст. 601 ЦК України.
В поясненнях щодо стану взаєморозрахунків сторін від 25.05.2023 позивач зазначає, що на момент прийняття рішення у відповідача  була наявною заборгованість 140  196  709, 93 грн, яка і стягнута оскаржуваним рішенням, станом на 25.05.2023 сума основного боргу, що залишається непогашеною, становить 13  903  091, 25 грн, відповідач штучно створює затягування розгляду справи шляхом періодичного здійснення платежів в рахунок погашення боргу напередодні кожного судового засідання, щоб заявляти про якесь співпадіння в сумах боргу. Натомість, тягар доказування в даному випадку щодо згоди/незгоди з наявністю/відсутністю боргу та його розміру на момент прийняття судом рішення повністю покладається саме на відповідача.
Колегія суддів враховує той факт, що відповідач як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи взагалі заперечував наявність боргу у стягнутому судом розмірі, позивач не підтверджує зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1  573  542, 87 грн, а розмір сплаченої заборгованості різниться між даними позивача та відповідача, відповідачем розпочато сплату заборгованості після прийняття судом оскаржуваного рішення.
З огляду на встановлені вище обставини справи, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України, та відсутність порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення як норм матеріального, так і процесуального права, наявність на момент прийняття рішення предмету спору у вигляді заборгованості на суму 140  196  709, 93 грн., колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування цілком законного рішення суду та закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості на суму 125  567  748,40 грн.
Вказані обставини (сплата частини заборгованості після прийняття судом рішення та уточнення між сторонами суми боргу) мають враховуватись сторонами під час виконання рішення суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/9203/22.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/9203/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/9203/22 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».
4. Матеріали справи №910/9203/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
          Повний текст постанови підписано  12.06.2023 після виходу колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська