Постанова
   Іменем    України
 
Єдиний унікальний номер справи 752/778/23	 	
Номер апеляційного провадження 33/824/2693/2023	
Головуючий у суді першої інстанції М. В. Єсауленко 	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач        	
02 червня 2023 року                                                                                                     місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю адвоката Кузьміна Євгена Олександровича, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
РНОКПП в матеріалах справи відсутній, 
громадянина України, 
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Судом встановлено, що 18.12.2022 о 13 год 35 хв по вул. Пирогівський шлях, 100 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Факт відмови зафіксовано на нагрудні камери поліцейських № 473967 і № 475473. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Є. О. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що у даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм у розумінні п. 2. 5. ПДР України, оскільки не керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, автомобіль вже тривалий час стояв припаркований. Звернув увагу, що на наявному у матеріалах справи відеозаписі з нагрудних бодікамер працівників поліцї зафіксовані не всі події, оскільки відеозапис не  містить моменту виявлення руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не вказано початок огляду ОСОБА_1 (які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені). Водночас у матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що є передумовою проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не підтверджені доказами, тому пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була безпідставною. Зокрема апелянт вказав, що суд не взяв до уваги відсутність у матеріалах справи направлення на огляд ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу як того вимагає п. 8 розділу ІІ Інструкцї про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що виключає можливість проходження огляду. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Є. О. вважає, що у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину поліцейськими не доведено належним чином, а обґрунтовано лише на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародного. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Є. О. підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Кузьміна Є. О., апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому згідно п.4 Розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої захисником Кузьміним Є. О. апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №378670 від 18.12.2022, складеним стосовно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, факт відмови зафіксований на нагрудні бодікамери поліцейських № 473967 і № 475473. Вказані докази підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.
Усім зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи містять докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння зафіксовано на відеозаписі з нагрудних бодікамер поліцейських № 473967 і № 475473, що відображено у протоколі. 
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння. 
При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП.
Таким чином відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
Та обставина, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції не відображено рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не свідчить про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 , 18.12.2022 о 13 год 35 хв по вул. Пирогівський шлях, 100 у м. Києві, а також не спростовують порушення ним п. 2.5 ПДР та факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Так, із відеозапису бодікамер № 473967 і № 475473 , вбачається, що на момент зупинки поліцейськими ОСОБА_1 стоїть поруч із автомобілем «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 , з правої сторони біля дверей водія, поліцейські звертаються до нього як до водія, та який на їх вимогу надає посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, який дістає із автомобіля, відкривши ключем водійські дверці. Ключ дістав зі своєї кишені. За даними документів та пояснень особа водія була встановлена як ОСОБА_1 .
На диску під номером І, час запису 13:28:15, ОСОБА_1 відповідає на питання поліцейського, що приїхав в цей будинок (показує рукою) людину побачити і подивитися трубу, тому що роблять пічку.
Так, із розмови, яка відбувалася між поліцейськими та ОСОБА_1 , вбачається, що останній на початку розмови не заперечував, що керував автомобілем та зупинився поруч із будинком, куди приїхав для огляду труби та зустрінутись з людиною. У ході розмови ОСОБА_1 цікавиться у поліцейського, що буде якщо він скаже, що не керував автомобілем. Потім уточнив, що запитує це прото так, просто щоб дізнатися, що буде якщо він так скаже.
Коли поліцейський запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного спянінння у найближчому медичному закладі, ОСОБА_1 змінив свою позицію і став заперечувати факт керування транспортним засобом, почав помітно нервувати, дивно себе поводити, намагався піти, робив декілька кроків та повертався. 
ОСОБА_1 змінює свої пояснення (час запису 13:52) та пояснює поліцейському, що мало що він казав раніше, а тепер пояснює, що не керував вказаним автомобілем, сходив в магазин за кормом для собаки.
У подальшому, на прохання ОСОБА_1 поліцейський показує йому запис із відеореєстратора, де зафіксовано рух транспортного засобу «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 , за яким рухається поліцейський автомобіль.
Не дивлячись на зазначене, ОСОБА_1 усіляко заперечує факт керування ним транспортним засобом, на підставі чого не бажає їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський пояснює, що краще проїхати до лікаря та пройти огляд, щоб розвіяти усі підозри, які виникли у працівників поліції та роз`яснює обов`язок водія виконати вимогу поліцейського.
Також з відеозапису (час 14:08) вбачається, що поліцейський пропонує ОСОБА_1 надати пояснення, від чого водій відмовляється та знову намагається піти, відмовляючись передати поліцейському посвідчення водія. Працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначене не може трактуватися судом як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки вина ОСОБА_1 повністю доводиться наявними у матеріалах справи доказами відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Заперечення ОСОБА_1 та його захисника щодо обставин події, яка мала місце 18.12.2022 свідчить про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок судді суду першої інстанції у тому, що зміст розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 протягом певного періоду часу, поведінка останнього під час такої розмови, надання посвідчення водія, наявність вільного доступу до автомобіля, участь у попередньому огляді з виявлення ознак сп`яніння, є такими, які у своїй сукупності доводять, що 18.12.2022 о 13 год 35 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції по вул. Пирогівський шлях, 100 у м. Києві. Тобто факт керування та зупинки доводиться непрямими доказами, що відповідає загальним принципам доказування та правилам оцінки доказів, визначених у ст. 252 КПК України. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують встановлені судом обставини та вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Доводи апеляційної скарги у тому, що поліцейським не роз`яснено водію, які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені у нього апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки зазначене повністю спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 475473, на якому зафіксовано, що під час розмови поліцейський повідомив ОСОБА_1 про невідповідність поведінки обстановці та запропонував перевірити реакцію його зіниць на світло. ОСОБА_1 на це погодився. За результатами проведення огляду працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що зіниці його очей не реагують на світло, у зв`язку із чим було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі.
Відтак працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , які саме наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, роз`яснені наслідки відмови. ОСОБА_1 о 13 год 28 хв відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, що зафіксовано на бодікамеру № 475473. Фіксація факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на бодікамеру поліцейського, проведена із дотриманням положень ст. 266 КУпАП. 
Та обставина, що ОСОБА_1 не видано направлення на проходження огляду у медичному закладі не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (п. 2 Порядку № 1103).
Разом з тим, за змістом п. 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складається у разі, якщо особа бажає пройти такий огляд. Між тим, як було встановлено вище, ОСОБА_1 від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився.
Апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції із встановлення у водія ознак сп`яніння, фіксування факту відмови, тощо відповідають вимогам КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Отже, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при проведенні огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи. Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь - які сумніви у їх достовірності та істинності.
Таким чином у матеріалах справи містяться докази, які беззаперечно доводять порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги у тому, що у поліцейських були відсутні підстави вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки надавши поліцейським посвідчення водія він підтвердив факт керування ним транспортним засобом, а отже був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування у стані наркотичного сп`яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КупАП.
Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою невиконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 та його захисника Кузьміна Є. О., які стверджують про недоведеність працівниками поліції належними доказами вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в діях водія складу даного адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення, ОСОБА_1 лише відмовився від підпису цього протоколу, про що працівником поліції зроблено відмітку, та отриманні його копії. Сама відмова ОСОБА_1 від підпису у протоколі та отримання його копії не свідчить про недостовірність даних, викладених у ньому. ОСОБА_1 зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення не подавав, дії працівник поліції не оскаржував.
Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, роз`яснення прав, та інших даних. 
Будь -яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського є окремим видом відповідальності за порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та є закінченим правопорушенням
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, проте висновків судді вони не спростовують. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Євгена Олександровича залишити без задоволення.
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                      Л. Д. Поливач