ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року	Львів	Справа № 380/679/23 пров. № А/857/4835/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року (суддя першої інстанції Москаль Р.М., м. Львів)
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення від 26 грудня 2022 року інспектора прикордонної служби вищої категорії-майстра 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстра сержанта ОСОБА_2 у міжнародному пункті пропуску «Шегині» про відмову в перетинанні державного кордону України   ОСОБА_1 ; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_1 пропустити через державний кордон позивача на навчання.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, прийняте 26.12.2022 інспектором прикордонної служби вищої категорії - майстром 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 загону Державної прикордонної служби України майстром сержантом ОСОБА_2  як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону щодо громадянина України ОСОБА_1 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача судові витрати на сплату судового збору в сумі 536 грн 80 коп.
Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що статус здобувача вищої освіти надає право на відстрочку від призову під час мобілізації, проте не передбачає надання дозволу на перетин державного кордону та зміну місця проживання, а також не скасовує вимогу щодо зняття з військового обліку для громадян України, які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України. Вважає прийняте рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку правомірним. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Апеляційним судом було призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 є громадянином України і перебуває на військовому обліку в Марганецькому міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
ОСОБА_3 прийнятий на період з 01.10.2022 по 28.02.2026 на денну форму навчання (1 ступеня) за напрямком «Інформатики» Суспільну Академію наук, м. Лодзь (Республіка Польща), що підтверджено довідкою №384/RS10/2022 від 12.10.2022 про прийняття іноземця на навчання за денною формою (а.с.12-13); довідкою про студентський квиток від 12.10.2022 (а.с. 14); документом про оплату навчання (а.с. 16-17); паспортом громадянина України для виїзду за кордон зі студентською візою, виданою компетентним органом Республіки Польща (а.с.21).
ОСОБА_3 з 15.01.2020 перебував на військовому обліку в Марганецькому міському ТЦК та СП, що підтверджено посвідченням про приписку до призовної дільниці (а.с. 21).
У посвідченні про приписку до призовної дільниці за рішенням призовної комісії ОСОБА_3 має право на відстрочку від призову відповідно до частини 9   статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 01.03.2023 (а.с. 10).
Начальник Нікопольського районного ТЦК та СП видав позивачу довідку №2/7603 від 21.11.2022 «Для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти» про те, що відповідно до частини 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу); заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має; довідка дійсна протягом шести місяців з дати її видачі (а.с. 9).
26.12.2022 позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» з метою перетнути державний кордон України на виїзд до Республіки Польща, надав посадовій особі Держприкордонслужби паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.20), а також усі перелічені вище документи (щодо навчання та військового обліку) для підтвердження мети поїздки.
Інспектор прикордонної служби вищої категорії майстер 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) прийняв рішення від 26.12.2022 про відмову у перетині державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3 (а.с.11).
Правовими підставами прийняття цього рішення вказано частину першу статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», Закон України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, статтю 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанову КМУ від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного контролю громадянами України». 
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаного рішення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Наведене кореспондується також з положеннями  статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»  (далі - Закон №3857-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,  Закону № 389-VIII  в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому відповідними Указами Президента України  правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався.
Відповідно до пункту 2 Указу № 64/2022 військовому командуванню (зокрема, Держприкордонслужбі) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону № 389-VIII.
Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.
Так, згідно зі статтею 1 Закону № 389-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України  про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Пунктом 8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455  (далі - Порядок; в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ №69/2022) постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону № 3543-XII (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Із вищевказаного слідує, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення посадової особи прикордонної служби в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством.
Пунктами 2 та 12 Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.
Пунктом 2-6 Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. 
Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.
Отже, вказаними нормами право на перетин державного кордону передбачено для  військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. 
Однак, цим нормативним актом, який є обов`язковим для застосування посадовими особами прикордонної служби, прямо встановлено, що ця норма не поширюється на осіб,  визначених в абзаці другому частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.
Згідно абзацу другого частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Встановлено, що позивач є студентом 1 курсу факультету Інформатика «Суспільної академії наук» у м.Льдзь (Польща) денної форми навчання, має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації.
Отже, позивач відноситься до категорії осіб, на яких не поширюється норма про можливість перетину кордону під час воєнного стану. 
Апеляційний суд звертає увагу, що процедури надання відстрочки від призову на військову службу та надання права на перетин державного кордону в умовах воєнного стану є різними за змістом правовими процедурами.
Отже, той факт, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, передбачених абзацом 2 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII та дозвіл керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо виїзду з України відповідно до вимог частини 4 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ) не наділяє його правом на перетин кордону для виїзду з України під час введення правового режиму воєнного стану, адже відповідно до положень пункту 2-6 Правил у разі введення на території України воєнного стану право на перетин державного кордону не поширюється серед інших на здобувачів освіти (денна форма здобуття освіти), яким є позивач (абзац 2 частина третьої статті 23 Закону №3543-XII).
Із огляду на вищевказане апеляційний суд дійшов висновку, що позивач відповідно до наданих документів представнику Держприкордонслужби під час здійснення перетину державного кордону в пункті пропуску «Шегині» дійсно має право на відстрочку від призову на військову службу як здобувач вищої освіти відповідно до абзацу другого частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII. Однак, враховуючи пряме застереження, яке міститься у пункті 2-6 Правил, здобувачам професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти, асистентам-стажистам, аспірантам та докторантам, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти не надано право на перетин державного кордону у разі введення на території України воєнного або надзвичайного стану.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що спірне рішення, яким позивачу відмовлено у  перетині державного кордону України, є правомірним.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, у ньому міститься посилання на Закон №389-VIII, Указ №64/2022, а також Закон №2102-IX, як правові підстави тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду з України у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, оскільки вищезазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.
Отже, доводи позивача про відсутність у рішенні зазначення правових підстав для його прийняття є недоречними.
Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову немає. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла до висновку про те, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому його необхідно скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар