Номер провадження: 33/813/1407/22
Номер справи місцевого суду: 947/21723/22 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, 
за участю:
секретарки судового засідання - Гасанової Л.Я.к., 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ;
захисника – адвоката Казарновського О.Л., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року
установив

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до постанови суду,  ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 23:05 годин на вул. Фонтанська дорога, 50 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DODGE Dart державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законному порядку відмовився, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №019684 від 03.09.2022 року.
В своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки:
- в резолютивній частині постанови не зазначено у якому саме правопорушенні він визнаний винуватим, оскільки диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП містить в собі три склади адміністративних правопорушення;
- суд в оскаржуваній постанові наводить цитати з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але не застосував цю інструкцію у розгляді справи;
- з наданого до протоколу відеозапису не вбачається ознак того, що на момент спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, а тому відсутні суб`єктивні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння;
- співробітниками поліції здійснювався моральний тиск на ОСОБА_1 за для відмови від проходження на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння;
- суд не звернув уваги на нездатність свідка ОСОБА_2 пояснити, з яких підстав «підозри» поліцейських відносно ОСОБА_1 змінювались з алкогольного сп`яніння на стан наркотичного сп`яніння;
- суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 по дорозі в медичний заклад відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння;
- суд дійшов помилкового висновку про те, що співробітниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автотранспортного засобу;
- суд не прийняв до уваги того, що ОСОБА_1 безумовно погоджувався пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці, однак не з`ясував, з якою метою поліцейські наполягали на його відмові від проходження такого тесту.
Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить дослідити наявний в матеріалах справи відеозапис; постанову скасувати та закрити провадження по справі.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши пояснення  ОСОБА_1  та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`янінняпід час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №019684 від 03.09.2022 року,  ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 23:05 годин на вул. Фонтанська дорога, 50 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DODGE Dart державний номер НОМЕР_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції та оглянутим під час підготовки до апеляційного розгляду відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 поліцейськими патрульними неодноразово було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, оскільки патрульні поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, однак ОСОБА_1 тривалий час неодноразово не надаючи згоду на проходження огляду на місці зупинки, спочатку погодився на проходження огляду у медичному закладі, а згодом відмовився від такого. При цьому, патрульними поліцейськими після відмови ОСОБА_1 на його огляд у медичному закладі, також запропонували йому пройти тест на місці зупинки автотранспортного засобу. Однак, на неодноразові пропозиції патрульних поліцейських на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 зазначав, що «має бажання поїхати додому».
Апеляційний суд вважає, що поліцейський дійшов вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, відповідно до положень ст.130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа вважає, що не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Доводи ОСОБА_1 про те, що на нього патрульними поліцейськими здійснювався моральний та психологічний тиск, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийнятими до уваги, з огляду на таке.
Як вбачається з відеозапису з місця події, під час роз`яснення ОСОБА_1 прав патрульними поліцейськими, будь-якого тиску (психологічного або морального) цими співробітниками не виявленого.
Крім того, матеріалами справи не підтверджені будь-які дії з боку ОСОБА_1 щодо захисту своїх прав, шляхом звернення до відповідного органу про здійснення на нього тиску працівниками поліції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник також підтвердили відсутність факту звернення до ДБР щодо неправомірності дій працівниками поліції після зупинки автотранспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..
Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність показів свідка ОСОБА_2 обставинам справи, апеляційний суд їх не приймає, оскільки даючи оцінку цим показам, апеляційним судом встановлено, що вказані покази є достатньо ґрунтовними, послідовними та такими, які співвідносяться між собою та матеріалами судового провадження (відеозаписом з місця події).
Також, під час надання цих показів, свідок ОСОБА_2 був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів (а.п.24). 
Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови з підстав не викладення у якому саме правопорушенні ОСОБА_1 визнаний винуватим, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки перелік підстав, зазначених у диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП є альтернативним та стосується лише фактичних обставин справи, які зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.
Посилання ОСОБА_1 щодо безпідставності в оскаржуваній постанові цитування з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є необґрунтованими, оскільки їх наявність або відсутність не доводять невинуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці зупинки або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення буде проголошено 19.12.2022 року о 09:00 год. в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду                                            Ю.І. Кравець