Додаткова постанова 
Іменем України

27 березня 2023 року 
м. Київ

справа №560/3641/21
адміністративне провадження №К/9901/42939/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції заяву Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства (далі - Лісокомунальне підприємство) про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 560/3641/21 за позовом Лісокомунального підприємства до Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Судилківська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області (далі - Судилківська сільрада), Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Шепетівський гранкар`єр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької ОДА, про визнання протиправним та скасування розпорядження, 
УСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ:
1. 26.03.2021 Лісокомунальне підприємство звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмельницької ОДА від 28.09.2020 № 733/2020-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території регіонального ландшафтного парку «Мальованка» для збереження та використання регіональних ландшафтних парків на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області».
Позовні вимоги Лісокомунальне підприємство обґрунтувало тим, що оспорюване розпорядження відповідача є незаконним та таким, що прийняте з порушенням процедури затвердження проекту землеустрою, оскільки при його прийнятті порушено вимоги Закону України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» та статтей 12, 23 Закону України від 16.06.1992 № 2456-XII «Про природно - заповідний фонд України», з огляду на те, що проект не був погоджений з власниками, користувачами земельних ділянок, не встановлені межові знаки на місцевості і не передані на зберігання, не було проведено зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Також позивач зазначив, що включення лісових земель Лісокомунального підприємства загальною площею 4359,30 га до складу території регіонального ландшафтного парку «Мальованка» блокує здійснення його господарської діяльності.
2. Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 14.06.2021 задовольнив позовні вимоги.
3. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 02.11.2021 скасував рішення суду   першої інстанції, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовним вимог.
4. Верховний Суд постановою від 02.08.2022 касаційну скаргу Лісокомунального підприємства задовольнив: скасував постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №560/3641/21 - залишив в силі.
5. 06.09.2022 до Верховного Суду надійшла заява Лісокомунального підприємства про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 560/3641/21 за вищевказаним позовом про розподіл судових витрат, понесених в суді касаційної інстанції.
ІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
6. Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
7. Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до останніх в силу вимог пункту 1 частини третьої цієї ж статті належать витрати на професійну правничу допомогу.
8.  Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.
9.  Так, частиною першою статті 139 КАС України визначено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
10. Відповідно до частин шостої та сьомої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
11. Зміст наведених положень КАС України щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що ними встановлено загальне правило компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.
12. При цьому, таке ж правило щодо розподілу судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення стосується результатів розгляду справи в суді апеляційної інстанції чи касаційної інстанцій, коли не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, суд відповідної інстанції змінить судове рішення або ухвалить нове на користь особи.
13. Тобто судові витрати підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України у разі позитивного вирішення спору на користь позивача: задоволення позовних вимог, часткового задоволення позовних вимог, задоволення (часткове задоволення) апеляційної чи касаційної скарги у разі, якщо суд відповідної інстанції змінить судове рішення або ухвалить нове на користь особи.
14. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
15.  Згідно із підпунктом 8 пункту 4 частини першої статті 356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини, у якій зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
16. Оскільки за наслідками касаційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, має бути здійснений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді  касаційної інстанції.
17. Згідно з наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 16.11.2021 № 439  позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4540, 00 грн за подачу касаційної скарги.
18. Враховуючи приписи статті 139 КАС України щодо розподілу судових витрат при задоволенні позовних вимог, Верховний Суд вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір, сплачений ним за подачу касаційної скарги в розмірі 4540, 00 грн.
19. Враховуючи той факт, що під час винесення постанови від 02.08.2022 Верховний Суд не розподілив судові витрати, понесені позивачем за звернення до суду із касаційною скаргою, наявні підстави для ухвалення  додаткового судового рішення.
20. З урахуванням зазначеного заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, у якій ним висловлено прохання вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі в розмірі                4540, 00 грн за подачу касаційної скарги - підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись статтями 139, 252, 356, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Заяву Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 560/3641/ 21 задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову до постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі                          № 560/3641/21, якою присудити відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької обласної державної адміністрації на користь Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства сплачений ним за подання касаційної скарги судовий збір в розмірі 4540, 00 грн (чотири тисячі сорок гривень) (платіжне доручення від 16.11.2021 № 439).
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

............................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду