П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/3167/22	

                                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                                            Повний текст судового рішення складений 02.08.2022р.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року та ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.20222р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з урахуванням базового місяця - січень 2008р.;
стягнення на його користь індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., розрахованої з урахуванням базового місяця - січень 2008р. у розмірі 83625,23грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.;
визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з урахуванням базового місяця - січень 2008р.;
стягнення на його користь індексації грошового забезпечення за період з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., розрахованої з урахуванням базового місяця - січень 2008р. у розмірі 41553,88грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.;
визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., з урахуванням базового місяця - січень 2008р.;
стягнення на його користь індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., розрахованої з урахуванням базового місяця - січень 2008р. у розмірі 15246,97грн. з подальшим врахуванням виплачених сум у цей період, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що отримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.;
визнати протиправною бездіяльність щодо врахування відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача  за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно;
зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно, з урахуванням абзаців    3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виплату здійснити із урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., з 01.03.2018р. по 18.10.2021р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2022р. позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з 01.06.2015р. по 31.12.2015р.; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. включно; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
28.09.2021р. ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо врахування відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення  за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно;
зобов`язання здійснити перерахунок та доплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно, з урахуванням абзаців    3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виплату здійснити із урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2022р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2022р. розглянуті усі позовні вимоги та визначено спосіб виконання судового рішення, а викладені позивачем в заяві вимоги не є підставою для ухвалення судового рішення в розумінні ч.1 ст.252 КАС України.
Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права позивач та відповідач подали апеляційні скарги в яких просять: позивач - ухвалу суду скасувати та ухвалити додаткове рішення; відповідач - рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 20.06.2009р. по 18.10.2021р. позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2021р. №203 капітана 3 рангу ОСОБА_1 , начальника штабу – першого заступника командира батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ч.5 п.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 18.10.2021р. виключено зі списків військової частини та знято з усіх видів забезпечення. /а.с.37/
03.11.2021р. позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. із застосуванням базового місяця – січень 2008р., із врахуванням виплачених сум. /а.с.38-40/
Листом військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2021р. №412/2341 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення вищезазначеної заяви.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (надалі - Закон України №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282- XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону України №1282-Х1І).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, що визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078. (надалі – Порядок №1078)
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. 
Відповідно до Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 24.02.2016р. на момент виникнення спору) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
В редакції  від 24.11.2016р., 24.10.2017р. п.5 Порядку №1078 є аналогічним.
В редакції 15.03.2018р. п. 5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Тож, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.
Окрім того, відповідно до п. 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.
У свою чергу, згідно з загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Згідно п.10 ч.2    ст. 245 КАС України    у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить        закону        і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до абз.2 ч.4    ст.245 КАС України    у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Верховний Суд у постанові від 18.10.2018р. у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
При цьому, суд зазначає, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах  закону, можливість застосувати норми  закону  та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Питання щодо визначення суми виплат не належить до компетенції суду, а тому останній лише констатує право позивача на отримання суми встановленої індексації за минулий час.
Суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтованого визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., з 20.06.2009р. по 31.05.2015р., з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. включно.

З приводу вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність щодо врахування відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача  за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до абз. 3,4,6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз.1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п.1-1 Порядку №1078.
Водночас, судова колегія зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.
Саме в процесі виконання рішення суду в порядку установленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком №1078 буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення.
При цьому, на момент розгляду даної справи відповідачем не здійснено нарахування та виплату суми індексації грошового забезпечення позивачу за відповідні періоди.
У випадку, передбаченому п.5 Порядку №1078, слідує, що якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця (різниця між окладами до та після підвищення) є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення (яка мала би бути нарахованою, якщо б не було підвищення окладу), то індексація в цьому випадку дорівнює 0.
Однак, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця є меншим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення окладу.
Отже, для вирішення заявлених позовних вимог позивача має значення розмір індексації грошових доходів, який обчислюється з урахуванням базового місяця та міг би бути виплачений останній у березні 2018р.
За таких підстав, з урахуванням приписів чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо врахування відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача  за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно та зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018р. по 18.10.2021р. включно, з урахуванням абзаців    3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, виходячи з суми індексації у березні 2018р., визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виплату здійснити із урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб /ПДФО/ відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.
Отже, судом першої інстанції розглянуті всі позовні вимоги, а тому оскаржуваною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2022р. правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягають залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду                                 від 02 серпня 2022 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду                                 від 30 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Яковлєв О.В.