ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 січня 2023 року           справа №200/2129/21-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі № 200/2129/21-а (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                             В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:
-  визнати незаконним та скасувати рішення від 18 грудня 2020 року № 237 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020;
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (Список №2) від 18 грудня 2020 року, із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів: 
з 1 вересня 1979 року по 21 липня 1980 навчання в Технічному училищі №13 м.Костянтинівка за спеціальністю «електрогазозварювальника»,
з 19 серпня 1980 року по 14 жовтня 1980 року на посаді «газорізальника» в Костянтинівському заводі «Втормет»,
з 29 жовтня 1980 року по 1 грудня 1982 року період служби в армії,
з 14 січня 1983 року по 6 червня 1983 року на посаді «газозварювальника» в Костянтинівському заводі «Автоскло»,
з 22 червня 1983 року по 14 вересня 1984 року на посаді «електрозварювальника» в БУ «Фундаментбуд-1» тресту «Харківспецбуд»,
з 9 жовтня 1984 року по 22 липня 1985 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Харківському СБУ «Харківторгбуд»,
з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року на посаді «електрозварювальника ручного зварювання» в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури»,
з 12 січня 1987 року по 14 квітня 1987 року на посаді «газозварювальника» в Костянтинівському заводі «Автоскло»,
з 20 квітня 1987 року по 31 січня 1990 року на посаді «електрогазозварювальника» в ПМК-8 тресту «Спецільгоспмонтаж»,
з 11 березня 1990 року по 15 квітня 1992 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Костянтинівському ГРУ тресту «Агроспецмонтаж»,
з 1 червня 1993 року по 22 липня 1993 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Костянтинівському ТПП «Старт»,
з 18 жовтня 2005 року по 8 січня 2007 року на посаді «електрозварювальника» в КП «Служба Єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька»,
з 19 грудня 2017 року по 9 січня 2018 року на посаді «електрогазозварювальника» ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська»;
до страхового стажу періодів роботи:
з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури,
з 5 травня 1992 року по 2 грудня 1992 року в Костянтинівському тресті «Костянтинівпромбуд»,
з 5 грудня 1992 року по 27 лютого 1993 року в МП «Анкіп»,
з 1 березня 1993 року по 1 червня 1993 року в СО «Фаворит»,
з 5 січня 1995 року по 10 червня 1999 року в ПФ «Комфорт».
Ухвалою суду від 1 грудня 2021 року замінено відповідача - Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ від 18 грудня 2020 року № 237, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та висновків суду щодо зарахування до страхового стажу відповідного періоду роботи позивача;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 18 грудня 2020 року № 5758, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та висновків суду щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача:
з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури,
з 5 травня 1992 року по 2 грудня 1992 року в Костянтинівському тресті «Костянтинівпромбуд»,
з 5 грудня 1992 року по 27 лютого 1993 року в МП «Анкіп»,
з 1 березня 1993 року по 1 червня 1993 року в СО «Фаворит»,
з 5 січня 1995 року по 10 червня 1999 року в ПФ «Комфорт».
- у задоволенні решти позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 певних періодів роботи – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду в частині незадоволених вимог, прийняти нове в цій частині про задоволення позову про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів:  з 1 вересня 1979 року по 21 липня 1980 навчання в Технічному училищі №13 м.Костянтинівка за спеціальністю «електрогазозварювальника», з 19 серпня 1980 року по 14 жовтня 1980 року на посаді «газорізальника» в Костянтинівському заводі «Втормет», з 29 жовтня 1980 року по 1 грудня 1982 року період служби в армії, з 14 січня 1983 року по 6 червня 1983 року на посаді «газозварювальника» в Костянтинівському заводі «Автоскло», з 22 червня 1983 року по 14 вересня 1984 року на посаді «електрозварювальника» в БУ «Фундаментбуд-1» тресту «Харківспецбуд», з 9 жовтня 1984 року по 22 липня 1985 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Харківському СБУ «Харківторгбуд», з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року на посаді «електрозварювальника ручного зварювання» в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури, з 12 січня 1987 року по 14 квітня 1987 року на посаді «газозварювальника» в Костянтинівському заводі «Автоскло», з 20 квітня 1987 року по 31 січня 1990 року на посаді «електрогазозварювальника» в ПМК-8 тресту «Спецільгоспмонтаж», з 11 березня 1990 року по 15 квітня 1992 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Костянтинівському ГРУ тресту «Агроспецмонтаж», з 1 червня 1993 року по 22 липня 1993 року на посаді «газоелектрозварювальника» в Костянтинівському ТПП «Старт», з 18 жовтня 2005 року по 8 січня 2007 року на посаді «електрозварювальника» в КП «Служба Єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька», з 19 грудня 2017 року по 9 січня 2018 року на посаді «електрогазозварювальника» ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська»
Апелянт зазначив, що немає можливості надати уточнюючі пільговий характер роботи довідки, оскільки Костянтинівський завод «Втормет», Костянтинівський завод високовольтної апаратури не здійснюють господарської діяльності, місцезнаходження їхніх архівів невідомо. Також, вважає, що записи трудової книжки за спірний період підтверджують зайнятість на роботах повний робочий день.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду в частині задоволених вимог, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового та пільгового з підстав, визначених спірним рішенням Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ від 18 грудня 2020 року № 237.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
Рішенням Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ від 18 грудня 2020 року № 237 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи. Відповідно до наданих документів страховий стаж склав 19 років 11 місяців 18 днів, пільговий стаж по Списку № 2 - 00 років 00 місяців 00 днів (а.с.11-15). 
Не зараховано до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 12.08.1985 року по 16.12.1985 року, з 05.05.1992 року по 02.12.1992 року, з 05.12.1992 року по 27.02.1993 року, з 01.03.1993 року по 01.06.1993 року та з 05.01.1995 року по 10.06.1999 року в зв`язку з порушенням порядку ведення трудової книжки позивача, з 14.01.1983 року по 06.06.1983 року, з 12.01.1987 року по 14.04.1987 року, з 20 квітня 1987 року по 1 лютого 1990 року, з 1 червня 1993 року по 28 липня 1993 року, з 18 жовтня 2005 року по 8 січня 2007 року, з 19 грудня 2017 року по 9 січня 2018 року в зв`язку з ненаданням довідок на підтвердження пільгового характеру роботи, наказів про атестацію робочих місць. Позивачу запропоновано надати уточнюючи довідки, заяву та пакет документів для розгляду Комісією щодо зарахування до пільгового стажу за період з 22 червня 1983 року по 14 вересня 1984 року, з 9 жовтня 1984 року по 22 липня 1985 року.
Згідно трудової книжки позивача серії № НОМЕР_1 , виданої 18.08.1980 року наявні такі записи:
- з 1 вересня 1979 року по 21 липня 1980 навчання в Технічному училищі №13 м.Костянтинівка за спеціальністю «електрогазозварювальника»,
- з 19 серпня 1980 року по 14 жовтня 1980 року на посаді газорізальника в Костянтинівському заводі «Вторчермет»,
- з 29 жовтня 1980 року по 1 грудня 1982 року період служби в армії,
- з 14 січня 1983 року по 6 червня 1983 року на посаді газозварювальника в Костянтинівському заводі «Автоскло»,
- з 22 червня 1983 року по 14 вересня 1984 року на посаді електрозварювальника в СБУ «Фундаментбуд-1» тресту «Харківспецбуд»,
- з 9 жовтня 1984 року по 22 липня 1985 року на посаді газоелектрозварювальника в Харківському СБУ «Харківторгбуд»,
- з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року на посаді електрозварювальника ручного зварювання в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури»,
- з 12 січня 1987 року по 14 квітня 1987 року на посаді газозварювальника в Костянтинівському заводі «Автоскло»,
- з 20 квітня 1987 року по 01 лютого 1990 року на посаді електрогазозварювальника в ПМК-8 тресту «Спецільгоспмонтаж»,
- з 11 березня 1990 року по 15 квітня 1992 року на посаді газоелектрозварювальника в Костянтинівському ГРУ тресту «Агроспецмонтаж»,
- з 5 травня 1992 року по 02 грудня 1992 року на посаді майстра в Костянтинівському тресті «Костянтинівпромбуд»,
- з 5 грудня 1992 року по 27 лютого 1993 року в МП «Анкіп»,
- з 1 березня 1993 року по 01 червня 1993 року в СО «Фаворит», 
- з 1 червня 1993 року по 28 липня 1993 року на посаді газоелектрозварювальника в Костянтинівському ТПП «Старт»,
- з 5 січня 1995 року по 10 червня 1999 року директором в ВФ «Комфорт»,
- з 18 жовтня 2005 року по 8 січня 2007 року на посаді «електрозварювальника» в КП «Служба Єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька»,
- з 19 грудня 2017 року по 9 січня 2018 року на посаді «електрогазозварювальника» ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська» (а.с. 19-36).
Записи містять підписи посадових осіб, посилання на номера та дати наказів, відтиски печатки підприємств, дефектів записи не мають.
Позивачем додано військовий квиток серії НОМЕР_2 про військову службу з 29 жовтня 1980 року по 1 грудня 1982 року, атестат № 3903 від 22.07.1980 року про навчання з 1 вересня 1979 року по 21 липня 1980 в Технічному училищі №13 м.Костянтинівка за спеціальністю електрогазозварювальника (а.с.16-18).
Згідно архівної довідки №05-01-31/11 від 2 січня 2021 року документи по особовому складу підприємств «Костянтинівський завод «Втормет», Костянтинівськтий завод «Автоскло», Костянтинівський завод високовольтної апаратури, Костянтинівський ХРУ тресту «Агроспецмонтаж», тресту «Костянтинівпромбуд», ПП «Анкіп», СО «Фаворит», підприємства «Старт» та ПП «Конструкція - Тріо» на державне оберігання до архіву не надходили. З питань кадрових документів підприємств «Костянтинівський завод «Втормет», ПП «Конструкція - Тріо», Костянтинівський завод високовольтної апаратури, яке припинило діяльність з січня 2017 року, запропоновано звернутись до відповідних підприємств (а.с. 37).
За архівною довідкою № 01-24/70, виданою Трудовим архівом Костянтинівського міської ради, документи по особовому складу ПМК-8 тресту «Агромпецмонтаж на зберігання до архівного відділу не надходили, місцезнаходження їх невідоме (а.с.38).
Позивач посилається на те, що Костянтинівський завод «Втормет» та Костянтинівський завод високовольтної апаратури господарської діяльності не здійснюють, місце знаходження архівів встановити не вдалося, керівні органи за місцем реєстрації не знаходяться.
Спірні правовідносини врегульовано Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV).
За ч. 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Щодо правомірності дій відповідача з незарахування до страхового стажу для призначення пенсії періодів роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку.
При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.
За ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
За п 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами. 
У разі коли документи про трудовий  стаж  не  збереглися, підтвердження  трудового  стажу  здійснюється  органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку № 637).
Згідно п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Згідно пп. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі – Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пп. 2.4 Інструкції № 58).
За пп. 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства. 
Згідно п. 4 Постанови КМУ № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Таким чином, законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності не передбачено.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права. 
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами.. З метою отримання вказаних відомостей позивач зверталася до архівних установ та ліквідатора підприємства, але не отримала додаткові документи від незалежних від позивача обставин, в зв`язку з їх відсутністю. 
Оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій записи про прийняття та звільнення з роботи позивача посвідчено печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, судом не встановлено неточностей чи виправлень у вказаних записах, суб`єктивно розцінені відповідачем дані трудової книжки позивача, як нечіткі, не можуть бути підставою для обмеження в реалізації конституційного права особи на соціальний захист.
Таким чином, відповідач не спростував належними та допустимими доказами відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів роботи: з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури, з 5 травня 1992 року по 2 грудня 1992 року в Костянтинівському тресті «Костянтинівпромбуд», з 5 грудня 1992 року по 27 лютого 1993 року в МП «Анкіп», з 1 березня 1993 року по 1 червня 1993 року в СО «Фаворит», з 5 січня 1995 року по 10 червня 1999 року в ПФ «Комфорт».
Вирішуючи питання щодо застосування для призначення пенсії на пільгових умовах статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 суд при розгляді цієї справі враховує такі висновки Верховного Суду у справі №360/3611/20:
«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Згідно ст. 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
За п. «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Згідно п. 1 резолютивної частини рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
За п. 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
В цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції в частині скасування рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 грудня 2020 року № 237 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 спірних періодів роботи позивача.
За п. «б» статті 13 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Професія «електрозварника», «електрогазозварника», «газорізальника» віднесена до Списку №2 розділ XXXII «Загальні професії», відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року код посади 23200000- 19905,23200000-19756.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
За п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно п. 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Спірним рішенням відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи позивача в зв`язку з ненаданням довідок на підтвердження пільгового характеру роботи, наказів про атестацію робочих місць:
з 22.06.1983 року по 14.09.1984 року,
з 09.10.1984 року по 22.07.1985 року,
з 20.04.1987 року по 01.02.1990 року,
з 01.06.1993 року по 28.07.1993 року, 
з 18.10.2005 року по 08.01.2007 року, 
з 19.12.2017 року по 09.01.2018 року.
Спірним рішенням позивачу запропоновано надати уточнюючи довідки, заяву та пакет документів для розгляду Комісією щодо зарахування до пільгового стажу за період з 14.01.1983 року по 06.06.1983 року, з 12.01.1987 року по 14.04.1987 року в Костянтинівському заводі «Автоскло» ім. К. Т. Бондарева, яке припинило свою діяльність за судовим рішенням 11.07.2012 року.
З метою підтвердження пільгового трудового стажу за Списком №2 за періоди з 20 квітня 1987 року по 1 лютого 1990 року на підприємстві ПМК-8 тресту «Спецільгоспмонтаж», з 1 червня 1993 року по 28 липня 1993 року на підприємстві Костянтинівське ТПП «Старт», з 11 березня 1990 року по 15 квітня 1992 року на підприємстві Костянтинівське ГРУ тресту «Агроспецмонтаж» позивач звертався до архівних установ, але не отримав додаткові документи в зв`язку з їх відсутністю. 
При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо можливості отримання уточнюючих довідок з підприємств «Фундаментбуд-1» тресту «Харківспецбуд» за періоди роботи з 22 червня 1983 року по 14 вересня 1984 року та з 9 жовтня 1984 року по 22 липня 1985 року, ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська» за період з 19 грудня 2017 року по 9 січня 2018 року, Костянтинівський завод «Вторчермет» з 19 серпня 1980 року по 14 жовтня 1980 року та Костянтинівському заводі високовольтної апаратури з 12 серпня 1985 року по 16 грудня 1985 року.
Таким чином, позивачем не доведений факт зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, що є обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1058-ІV.
У трудовій книжці позивача необхідні записи про зайнятість повний робочий день (не менше 80 відсотків робочого часу) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 відсутні.
Таким чином, механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).
Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (п. 3 Порядку № 18-1).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (п. 4 Порядку № 18-1).
Для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).
За п. 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (п. 12 Порядку № 18-1).
Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 13 Порядку № 18-1).
Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (п. 15 Порядку № 18-1).
Таким чином, підтвердження пільгового стажу у разі ліквідації підприємства здійснюється у відповідному порядку, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів Пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.
У спірному рішенні відповідач запропонував позивачу надати уточнюючи довідки, заяву та пакет документів для розгляду Комісією щодо зарахування до пільгового стажу за період з 14.01.1983 року по 06.06.1983 року, з 12.01.1987 року по 14.04.1987 року.
Проте, позивач не скористався правом на звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
За ст. 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи передбачених законодавством документів на підтвердження зайнятості позивача повний робочий день (не менше 80 відсотків робочого часу) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, суд не має втручатися в дискреційні повноваження позивача шляхом зарахування судовим рішенням до пільгового стажу роботи за Списком №2 зазначених позивачем періодів його роботи. 
Враховуючи можливість позивача звернутися до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, суд  першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги у вказаній частині заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі № 200/2129/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 17 січня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
Судді:                                                                                        І.В. Сіваченко
                                                                                                  Е.Г. Казначеєв