УХВАЛА

31 січня 2023 року 
м. Київ

справа № 340/362/22
адміністративне провадження № К/990/2349/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №340/362/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області як відокремленого підрозділу ДПС України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення виплат,- 
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: 
1) визнати протиправними та скасувати накази:
- від 19 лютого 2021 року №375-о ДПС України про припинення державної служби та звільнення його з посади в     перший робочий день після закінчення відпустки;
- від 24 лютого 2021 року №324-о ГУ ДПС у Кіровоградській області про оголошення наказу ДПС від 19 лютого 2021 року №375-о зі змінами, внесеними наказом від 04 січня 2022 року;
- від 04 січня 2022 року за №1-о ГУ ДПС у Кіровоградській області про внесення змін до наказу від 19 лютого 2021 року №375-о із змінами, внесеними наказом від 04 січня 2022 року;
2) поновити його на посаді першого заступника начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області з дня звільнення 04 січня 2022 року;
3) стягнути з ДПС України на його користь невиплачену заробітну плату за період з березня 2021 року по день звільнення 04 січня 2022 року;
4) стягнути з ДПС України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня поновлення на посаді;
5) стягнути з ДПС України на його користь моральну шкоду в розмірі 360 212,93 грн.;
6) допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу;
7) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в частині поновлення на роботі, зобов`язання відповідача виконати трудове законодавство щодо пропозиції йому вакантної посади заступника начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області;
8) стягнути з відповідача ГУ ДПС України на його користь судові витрати у вигляді правничої допомогу в розмірі відповідно до наданих підтверджуючих документів, які будуть надані до прийняття рішення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано:
- наказ Державної податкової служби України від 19 лютого 2021 року №375-о ДПС України «Про звільнення ОСОБА_1 »,
- наказ ГУ ДПС у Кіровоградській області від 24 лютого 2021 року №324-о «Про оголошення наказу ДПС від 19.02.2021 року №375-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- наказ ГУ ДПС у Кіровоградській області від 04 січня 2022 року №1-о «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 24 лютого 2021 року №324-о «Про оголошення наказу ДПС від 19 лютого 2021 року №375-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області з 04 січня 2022 року.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Кіровоградській області ВП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 січня 2022 року по 24 червня 2022 року, в розмірі 187123,20 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язано Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення суду протягом 30 календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, у розмірі 35865,28 грн. з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів допущено до негайного виконання. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року в адміністративній справі №340/362/22 скасовано.
Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу від 19 лютого 2021 року №375-о ДПС України про припинення державної служби та звільнення з посади в перший робочий день після закінчення відпустки залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області, зазначені у наказі Державної податкової служби України від 19 лютого 2021 року №375-о «Про звільнення ОСОБА_1 », та вказано підставою для звільнення - реорганізацію державного органу та пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
19 січня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Касаційна скарга скаржником подана на підставі пункту 2  частини четвертої статті 328 КАС України, пункту 4 частини четвертої цієї статті у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Так, щодо посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник указує, що є необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного  у  постанові від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19 щодо застосування строків звернення до адміністративного суду.
Суд звертає увагу, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 р. у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).
Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи.
В той же час, Верховним Суду наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржнику необхідно зазначити конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку, а також зазначити, як саме на його думку необхідно застосовувати цю норму права та належним чином обґрунтувати наявність необхідності такого відступлення.
Проте скаржник не зазначає конкретної норми права від застосування якої Верховний Суд має відступити, а також жодним чином не обґрунтовує як саме, на його думку, необхідно застосовувати цю норму права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Водночас доводи позивача щодо необхідності відступлення від указаних висновків Суду мають формальний характер, позаяк мотиви заявника зводяться до обставин, що суд першої інстанції в своїй ухвалі про відкриття провадження у справі вказав, що строки звернення до суду не пропущено, що, на думку позивача, спростовує висновки суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові щодо порушення позивачем додержання процесуального строку звернення до суду з позовною заявою.
Отже, аргументи касаційної скарги не містять умов, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження в частині відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у наведених справах.
Щодо посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України слід зазначити наступне. 
Верховний Суд зазначає, що передбачена пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підстава для касаційного оскарження судових рішень пов`язана із випадками порушеннями судами попередніх інстанції норм процесуального права, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України. При цьому, у випадку зазначення у касаційній скарзі обґрунтованих доводів про наявність підстав для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд відповідно до частини третьої статті 353 КАС України (обов`язкові підстави) визначення скаржником пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України як самостійної підстави для касаційного оскарження судових рішень може бути прийнятним.
Однак, доводи про не встановлення судом істотних обставин справи або не дослідження доказів у справі стосуються порушення судом норм процесуального права, які відповідають частині другій статті 353 КАС України, як підстава для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд є прийнятними за умови обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Тобто, доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним. 
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Доводи касаційної скарги зводяться до опису обставин справи, неповне, на думку скаржника, з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій та переоцінки ним доказів.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №340/362/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області як відокремленого підрозділу ДПС України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення виплат - повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя	                           Н.А. Данилевич