Номер провадження: 22-ц/813/1222/23 
Справа № 522/2576/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2023 року                                                                  м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
за участі секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, по якому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі з 6000 грн щомісячно на 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позов обгрунтовано тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, вирішено стягувати щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі - 12 000 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року розмір аліментів, визначений вищезазначеним рішенням Приморського районного суду м. Одеси зменшено до 6000 грн. щомісячно.
Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, як доказ необхідності зменшення розміру аліментів надав довідку від 05.02.2021 року № 02/02 з якої вбачається, що розмір його заробітної плати з червня 2020 року по січень 2021 року становить 8000 грн. з урахуванням суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 22%, що становило 1760 грн.
Враховуючи наведені вище обставини, позивач звернувся до суду та просив зменшити розмір аліментів до 3000 грн. щомісяця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 24.05.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу відповідно до вимог якої, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а саме змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі з 6 000 грн щомісячно до 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі докази, які були надані позивачем та не надано законну та обґрунтовану оцінку позиції позивача.
ОСОБА_1 зазначає, що сума 6 000 грн є суттєвою для позивача з урахуванням того, що матеріальне становище погіршилось.
Апелянт звертає увагу суду на те, що в березні 2021 року у позивача суттєво погіршився стан здоров`я, а саме перенесено «інфаркт міокарда».
Даний факт було зазначено суду першої інстанції та надано відповідні докази, однак вони були проігноровані. З огляду на те, що стан здоров`я саме погіршився в березні 2021 року, а судом апеляційної інстанції справа про стягнення аліментів була переглянута 28.01.2021 року, вказані докази повинні були бути взяти до уваги судом першої інстанції, оскільки на момент ухвалення судом апеляційної інстанції рішення наявні обставини ще не настали.
ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у зв`язку з перенесенням інфаркту міокарда, понесення фінансових витрат лише за 2 дні становило 5 553.5 грн та необхідність подальшого лікування захворювання серця також потребує значних фінансових затрат.
Також, апелянт зазначає, що разом з погіршенням стану здоров`я у позивача погіршився і матеріальний стан. Відповідно до трудового договору від 13 травня 2020 року. ОСОБА_1 , прийнятий на роботу до фізичної-особи підприємця ОСОБА_5 на посаду професіонала з енергетичного менеджменту. Посадовий оклад складав 8 000 грн на місяць. Однак, у зв`язку з перенесенням ОСОБА_1 інфаркту міокарда, останній повідомив про це роботодавця, та з урахуванням погіршення здоров`я 22.03.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до трудового договору від 13.05.2020 року, відповідно до якої, працівникові встановлено 5-ти денний робочий тиждень із гнучким режимом робочого часу та заробітна плата в сумі 6 000 грн.
У зв`язку з викладеним, апелянт вказує, що з 01.04.2021 року були змінені умови праці, а саме змінений посадовий оклад із 8 000 грн на місяць до 6 000 грн на місяць. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
22.07.2021 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що відповідач апеляційну скаргу не визначає, вважає, що вона є безпідставною, необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
ОСОБА_2 зазначає. що посилання апелянта на неповне дослідження доказів зводиться лише до наданої суду копії додаткової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 13.05.2020 року, зі змінами від 01.04.2021 року, відповідно яку суд критично оцінив, з огляду на те, що жодних доказів щодо дійсного отримання ОСОБА_1 вказаної заробітної плати стороною надано не було. 
Відповідач вважає позицію суду першої інстанції повністю обґрунтованою, а рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_2 звертає увагу на те, що перегляд і скасування рішення Приморського районного суду від 11.12.2019 року апеляційною інстанціє відбулось на основі фактів та доказів, що викладені в даній позовній заяві, таким чином, дані докази вже були досліджені Одеським апеляційним судом та було ухвалено постанову про зменшення розміру аліментів з 12 000 грн до 6000 грн щомісячно.
Дійсно, сторона позивача подала до суду позовну заяву разом з доказами, що уже були дослідженi Одеським апеляцiйним судом справі № 522/10048/19. Винятком стала зазначена више додаткова угода мiж ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вiд 13.05.2020 року. Однак, відповідач звертає увагу суду, що дана додаткова угода була укладена та подана до суду менш ніж за місяць до ухвалення рішення судом першої інстанції, з чого є очевидним, що на момент подачі позовної заяви ОСОБА_1 даних обставин не виникло, адже за доказами сторони апелянта, погіршення здоров`я останнього відбулось в березні 2021 року, а позовна заява була подана о суду у лютому 2021 року.
З огляду на той факт, що про вказане апелянтом погіршення здоров`я сторона не могла знати передчасно, а позовна заява була подана з посиланнями на зовсім інші докази, нiж тi, невзяття до уваги судом першої інстанцii доказів, що наразi оскаржує апелянт, ОСОБА_2 вважає вірним, та таким, що відповідає нормам закону.
З огляду на зазначене, відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 дійсно була подана безпідставно, оскільки на момент її подання в позові містились посилання виключно лише на ті докази, що вже були досліджені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи № 522/10048/12.
Щодо посилання апелянта на відсутність змоги подати до суду певні докази відповідач зазначає наступне.
У своєму рішенні від 21.04.2021 р. Приморський районний суд вказує, що «критично року ставиться до наданої як доказ, додаткової угоди до трудового договору вiд 13.05.2020 відповідно до п.2 якої з 01.04.2021 року « роботодавець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6000 грн на місяць» оскільки підтверджень, що він дійсно отримав дану суму в матеріалах справи відсутні. В апеляційний скарзі ОСОБА_1 не погоджується з такою позицією суду першої інстанції та посилається на те, що вказані судом докази подати до суду було неможливо оскільки ОСОБА_1 отримує заробітну плату в кінці місяця.
ОСОБА_2 звертає увагу суду, що в п. 9 трудового договору, наданого до суду стороною Апелянта зазначено, що заробітна плата робітника виплачується два рази на місяць у встановлені строки (перша половина - не пізніше 16 числа кожного місяця, друга половина - не пізніше 1-го наступного місяця. Зважаючи на вищевказаний пункт договору, можна зробити висновок, що доказ про розмір заробітної плати ОСОБА_1 останній мав змогу подати до винесення рішення суду першої інстанції, оскільки з пред`явленням доказу про отримання 50% заробітної плати в середині місяця, суд мав би змогу встановити 100% заробітної плати за договором (додатковою угодою).
Однак апелянт не вважав за необхідне подати до суду будь-які докази отримання встановленої заробітної плати або хоча б підтвердження про отримання її частини, бiльш того, умови виплати заробітної плати, викладені в трудовому договорі ОСОБА_1 та вказані останнім ці ж умови в апеляційний скарзі мають розбіжності, що ставить під сумнів реальне виконання своїх обов`язків як ОСОБА_1 так роботодавцем ФОП ОСОБА_5 відповідно до умов трудового договору.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Судді Одеського апеляційного суду від 23.06.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.
09 вересня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.09.2021 року клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задоволено.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.09.2021 року клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задоволено.
Розгляд справи було призначено на 08.12.2022 року.
05.12.2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Врона Андрієм Валентиновичем було подано клопотання про участь у судовому засіданні 08.12.2022 року в режимі відеоконференції.
05.12.2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Нєдовим О.С. було подано клопотання про участь у судовому засіданні 08.12.2022 року в режимі відеоконференції.
Відповідно до акту №282 про відновлення роботи суду після тривалої повітряної тривоги та знеструмлення електромережі суду встановлено, що з урахуванням наявної загрози життю, здоров`ю та безпеки відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, у зв`язку із увімкненням у м. Одесі сигналу оповіщення населення про загрозу атаки з повітря та недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги 05.12.2022 року о 13:13 до 16:18 год, повним знеструмленням будівлі суду 05.12.2022 з 14:33 та поновленням електропостачання 07.12.2022 о 17:05 з подальшими перебоями та нестабільною роботою електромережі з 17:05 до 18:00, Одеський апеляційний суд відновив роботу у штатному режимі 08.12.2022.
З огляду на зазначені обставини подані сторонами клопотання були отримані головуючим суддею тільки 08.12.2022 року.
08.12.2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Врона Андрієм Валентиновичем було подано клопотання про відкладення розгляду справи та витребування доказів, а саме заявник просить суд витребувати від Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 37996391, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію стосовно перетину Державного кордону України громадянином України здійснених ОСОБА_6 (у називному відмінку ОСОБА_6 ), РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренівським РВ УМВС України в Одеській області від 28.07.1997 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в період з 29.10.2019 року по 08.12.2022 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.12.2022 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвокаьа Врони А.В. було задоволено. Витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 37996391, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію стосовно перетину Державного кордону України громадянином України ОСОБА_6 (у називному відмінку ОСОБА_6 ), РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренівським РВ УМВС України в Одеській області від 28.07.1997 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в період з 29.10.2019 року по 08.12.2022 року, з зазначенням відомостей про пункт перетину, країну слідування, документ за яким було здійснено перетин.
Розгляд справи було відкладено на 23.02.2023 року на 11:40.
28.12.2022 року до суду апеляційної інстанції у відповідь на ухвалу надійшла відповідь від Державної прикордонної служби, з якої вбачається, що в ухвалі суду не було зазначено даних щодо дати народження особи, що унеможливлює проведення її однозначної ідентифікації.
17 лютого 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Нєдовим Олексієм Сергійовичем було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 23.02.2023 року на 11:40 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_3 ).
17 лютого 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Врона Андрієм Валерійовичем було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 23.02.2023 року на 11:40 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , т.: НОМЕР_4 ).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.02.2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Нєдова Олексія Сергійовича та клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Врони Андрія Валерійовича про проведення судового засідання, призначеного на 23.02.2023 року на 11:40 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , т.: НОМЕР_3 , т.: НОМЕР_4 ) - задоволено.
23.02.2023 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Врони Андрія Валерійовича надішла заява про розгляд справи за відсутності представника позивачки.
В судове засіданні 23.02.2023 року в режимі відеоконференцзв`язку участь приймав представника ОСОБА_1 - адвоката Нєдова Олексія Сергійовича , заперечував щодо задоволення клопотання представника позивача щодо витребування доказів.
22.02.2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Врона Андрієм Валентиновичем було подано клопотання про повторне витребування доказів щодо перетину кордну ОСОБА_6 , з огляду на обставини, що витребуваних даних надано суду не було.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року ухвалено повторно витребувати від Адміністрації Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 37996391, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію стосовно перетину Державного кордону України громадянином України ОСОБА_6 (у називному відмінку ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренівським РВ УМВС України в Одеській області від 28.07.1997 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в період з 29.10.2019 року по 08.12.2022 року, з зазначенням відомостей про пункт перетину, країну слідування, документ за яким було здійснено перетин.
Призначено розгляд справи на 16.03.2023 року о 11:35 год в приміщенні апеляційного суду з повідомленням (викликом) учасників справи.
16.03.2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Врона А.В. було подано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю підключення адвокатом до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Колегія суддів відхиляє клопотання представник ОСОБА_2 - адвоката Врони А.В. з огляду на те, що розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотань сторони, матеріали перебувають у суді апеляційної інстанції з 25.05.2021 року, а доводи викладені в клопотання представника не є обґрунтованими.
Іншими учасниками справи заяв та клопотань до суду про відкладення розгляду подано не було.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року по справі №522/10048/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, вирішено стягувати щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі - 12 000 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року (яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень у відкритому доступі, ідентифікатор об`єкту 94855086). Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Вищезазначене рішення суду набрало законної сили.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України  сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підставою для звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що аліменти в розмірі 6000 грн. є суттєвою сумую для нього та просить її зменшити.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перегляд та скасування апеляційною інстанцією рішення Приморського районного суду м. Одеси відбулось на основі фактів та доказів, що викладені в даній позовній заяві, отже дані докази вже були досліджені Одеським апеляційним судом та було винесено постанову про зменшення розміру аліментів з 12000 грн. до 6000 грн. щомісячно.
Під час розгляду справи позивач також в подальшому зазначав про неспроможність сплачувати визначену Одеським апеляційним судом грошову суму аліментів через свій низький дохід, що визначається заробітною платою у 8000 грн., з урахуванням посилань позивача у відповіді на відзив про те, що «з урахуванням суттєвого погіршення здоров`я, 22.03.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (роботодавець позивача) уклали додаткову угоду до трудового договору від 13.05.2020 року, відповідно до п.2 якої з 01.04.2021 року «роботодавець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6000 грн на місяць», однак на момент винесення рішення підтвердження того, що він дійсно отримав заробітну плату в розмірі 6000 грн. в місяць відсутні, а також зазначає про погіршення здоров`я та надає медичні заключення та квитанцію про придбання лікарських засобів.
14.03.2023 року до суду апеляційної інстанції на виконання ухвали надійшли відомості щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_6 , з яких вбачається, що позивачем було систематично здійснено перетинання кордону України з 17.12.2019 року по 30.12.2022 року з проміжками перебування за межами України  2-3 місяці.
Суд критично ставиться до, наданої як доказу, додаткової угоди до трудового договору від 13.05.2020 року, відповідно до п.2 якої з 01.04.2021 року «роботодавець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6000 грн на місяць» оскільки, відповідно до відомостей про перетин кордону ОСОБА_7 періодично перебував за кордоном, з чого судом не може бути встановлено, що це єдиний заробіток позивача, а також всі обставин трудових відносин з роботодавцем.
Крім того, судом апеляційної інстанції для встановлення дійних обставин справи було витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 37996391, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію стосовно перетину Державного кордону України громадянином України ОСОБА_6 (у називному відмінку ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренівським РВ УМВС України в Одеській області від 28.07.1997 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в період з 29.10.2019 року по 08.12.2022 року, з зазначенням відомостей про пункт перетину, країну слідування, документ за яким було здійснено перетин.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач подав до суду позовну заяву разом з доказами, що уже були досліджені Одеським апеляційним судом справі № 522/10048/19. Винятком стала зазначена вище додаткова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 13.05.2020 року. Однак, відповідач звертає увагу суду, що дана додаткова угода була укладена та подана до суду менш ніж за місяць до ухвалення рішення судом першої інстанції, з чого є очевидним, що на момент подачі позовної заяви ОСОБА_1 даних обставин не виникло, адже за доказами сторони апелянта, погіршення здоров`я останнього відбулось в березні 2021 року, а позовна заява була подана до суду у лютому 2021 року.
З огляду на той факт, що про вказане апелянтом погіршення здоров`я сторона не могла знати передчасно, а позовна заява була подана з посиланнями на зовсім інші докази, нiж тi, не взяття до уваги судом першої інстанції доказів, що наразі оскаржує апелянт, колегія суддів вважає вірним, та таким, що відповідає нормам закону.
З огляду на зазначене, відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 дійсно була подана безпідставно, оскільки на момент її подання в позові містились посилання виключно лише на ті докази, що вже були досліджені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи № 522/10048/12.
Надані позивачем довідки про стан здоров`я суд приймає до уваги та вважає за необхідне зазначити, що довідки про стан здоров`я та проходження лікування із придбанням медикаментів позивачем надавались при розгляді справи про стягнення аліментів судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи про стягнення аліментів, в них також зазначено, що захворювання є хронічними, тобто факт лікування та витрат на нього вже мав місце при розгляді справи №522/10048/12.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що надані сторонами докази, що підтверджують обставини, які виникли після відкриття провадження у справі про зменшення розміру аліментів а також тих які не стосуються предмету спору та не підлягають встановленню судом в даному провадженні, до уваги не приймаються, та їх оцінка судом не може бути надана.
Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною та спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, встановлені захворювання відповідача не свідчать про повну чи часткову втрату працездатності та не можливість відповідача працевлаштуватися.
Згідно із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі № 209/2077/17, дослідження одного і того самого предмета, а також одних і тих самих підстав позову судами різних юрисдикцій порушує принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи й не гарантує дотримання принципу правової визначеності.
З огляду на викладене, оскільки матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, станом на лютий 2021 року (час звернення із позовом до суду) не погіршило, а також те, що позивач не довів наявності підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, і судом таких підстав не встановлено, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 20.03.2023 року.

Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
О.М. Таварткіладзе