П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/9123/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
25 січня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М., 
представника позивача: Гупяк О.В.,
представника відповідача: Іванова Ю.Л.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Вінницької обласної прокуратури до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2022 року позивач, Вінницька обласна прокуратура, звернулася в суд з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідача) про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 12.10.2022 про накладення штрафу на Вінницьку обласну прокуратуру в розмірі 5100,00 грн, винесену у виконавчому провадженні №69761849.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.11.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що спірна постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №69761849 прийнята передчасно, без врахування всіх обставин справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова є протиправною і підлягає скасуванню.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 120/3963/22, виданий 19.08.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Вінницької обласної прокуратури нарахувати заробітну плату за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу та надбавки за вислугу років, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати.
Також зазначає, що у відповідності до вимог частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69761849 та направлено її боржнику до виконання, та у зв`язку з тим, що боржником не виконано вимог виконавчого документа, тому, відповідач, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", наклав на боржника штраф у розмірі 5100 грн, постановою від 12.10.2022 ВП № 69761849.
Вважає, що застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження, тому станом на момент винесення постанови про накладення штрафу існували поважні підстави для застосування до боржника штрафу в розмірі, передбаченому статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження". Водночас підстави для зупинення та закінчення виконавчого провадження відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що оскільки виконання  судового рішення є утрудненим, у зв`язку з чим позивачем подано заяву про роз`яснення рішення від 02.08.2022 у справі №120/3963/22, в частині способу (процедури) нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 , до апеляційного суду, тому у позивача була поважна причина для вчасного виконання рішення суду, та є підставою для зупинення перебігу строку, встановленого судом для виконання судового рішення.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №120/3963/22 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати заробітної плати, згідно посадового окладу та надбавки за вислугу років, визначеного ч. 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення; зобов`язання нарахувати заробітну плату за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу та надбавки за вислугу років, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати; зобов`язання здійснювати подальше нарахування та виплату заробітної плати згідно посадового окладу та надбавки за вислугу років відповідно до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру" - відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Вінницької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати заробітної плати, згідно посадового окладу та надбавки за вислугу років, визначеного ч.3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення. Зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу та надбавки за вислугу років, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати. В решті рішення залишено без змін.
19.08.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 05.09.2022 відкрито виконавче провадження ВП №69761849 про зобов`язання Вінницької обласної прокуратуру нарахувати заробітну плату за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу та надбавки за вислугу років, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати. В постанові вказано про необхідність виконання рішення суду протягом 10-ти робочих днів та направлено боржнику до виконання.
26.09.2022 Вінницькою обласною прокуратурою подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2022, в частині способу (процедури) нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 .
Згідно інформації викладеної в листі від 05.10.2022 Вінницька обласна прокуратура повідомила державного виконавця про направлення до Сьомого апеляційного адміністративного суду заяви про роз`яснення судового рішення. Крім того, вказано, що 26.08.2022 до Верховного Суду подано касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 та клопотання про зупинення виконання такої постанови.
12.10.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. прийнято постанову про накладення штрафу, якою, за невиконання рішення суду, накладено штраф на боржника - Вінницьку обласну прокуратуру у розмірі 5100,00 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 17.10.2022 відкрито касаційне провадження за скаргою Вінницької обласної прокуратури на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі № 120/3963/22.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 в задоволенні заяви Вінницької обласної прокуратури про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 відмовлено.
Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, положеннями статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Положеннями статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Частина 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин.
Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
Тобто, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно з усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Тобто, вказана норма не надає боржнику права не виконувати рішення суду, а лише зупиняє для нього перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення та встановлює зупинення перебігу строку протягом якого стягувач може подати судове рішення до примусового виконання.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, за змістом вищенаведеної норми державний виконавець при винесені постанови про накладення штрафу на боржника, повинен пересвідчитись, що рішення суду не виконується без поважних на те причин. Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.
Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 821/1568/16.
Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.
Поважними в розумінні Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №127/3770/17.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону.
Як  встановлено судом першої інстанції, згідно з постановою відповідача від 05.09.2022 відкрито виконавче провадження ВП №69761849 про зобов`язання Вінницької обласної прокуратуру нарахувати заробітну плату за період з 26.04.2022 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу та надбавки за вислугу років, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати. Безпосередньо у пункті 2 зазначеної постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем (боржником) 12.09.2022.
Із матеріалів справи також встановлено, що 23.09.2022 Вінницькою обласною прокуратурою подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №120/3963/22, в частині способу (процедури) нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 .
При цьому, позивачем також подано касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі №120/3963/22 та клопотання про зупинення виконання такої постанови.
Разом з тим, ухвалою Верховного Суду від 17.10.2022 відкрито касаційне провадження за скаргою Вінницької обласної прокуратури на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі № 120/3963/22.
Згідно інформації викладеної в листі за №21-197 від 23.09.2022 Вінницька обласна прокуратура повідомила відповідача про те, що фактично наразі рішення Вінницького окружного адміністративного суду не виконано, у зв`язку з поданням заяви про роз`яснення рішення суду, що, на думку позивача, згідно з частиною четвертою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України: "є підставою для зупинення перебігу строку, встановленого судом для виконання судового рішення".
Натомість, 12.10.2022 заступником начальника відділу було винесено постанову про накладення на Вінницьку обласну прокуратуру штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Разом з тим встановлено, що спірна постанова про накладення на позивача штрафу прийнята без з`ясування наявності чи відсутності поважних причин не виконання судового рішення.
Зокрема, постанова про накладення штрафу не містить оцінки листу прокуратури, в якому повідомлялось про причини невиконання судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірна постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №69761849 прийнята передчасно, без врахування всіх обставин справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова є протиправною і підлягає скасуванню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.