Номер провадження: 22-ц/813/4227/23 
Справа № 506/443/22
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О.Л.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України

02.02.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю., 
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал",
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,
на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Чеботаренко О.Л. у смт Окни,
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 15.03.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 002819251, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.08.2022 року утворилась заборгованість за договором в сумі 25964 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 9800 грн, заборгованість за відсотками - 16164 грн.
23.12.2021 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122021/2, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року.
Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості, однак вказана заборгованість відповідачем не погашена.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість в сумі 25964 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 9800 грн, заборгованість за відсотками - 16164 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Красноокнянський районний суд Одеської області рішенням від 19 жовтня 2022 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнив частково.
Суд першої інстанції виходив з того, що факт укладення кредитного договору з ТОВ «Качай гроші» та факт отримання кредитних коштів в сумі 10000 грн відповідачем не оспорюється, що підтверджено в судовому засіданні представниками відповідача. Суд першої інстанції, дослідивши розрахунок заборгованості зазначив, що на погашення тіла кредиту надійшло 200 грн, у зв`язку з чим розмір тіла кредиту зменшився з 10000 грн до 9800 грн і саме виходячи з вказаної суми тіла кредиту здійснена пролонгація договору. У період з 20.03.2021 року по 11.06.2021 року на погашення заборгованості відповідачем вносилися платежі та всього внесено (без урахування вищевказаних 200 грн, за рахунок яких зменшилось тіло кредиту) - 10431 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що оскільки розмір кредиту після пролонгації договору складає 9800 грн, а розмір нарахованих відсотків згідно з умовами договору (615,60 % річних) склав 16164 грн, то визначений ТОВ «Качай гроші» в кредитному договорі розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту) та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, тому вважав, що кредитодавець мав право нарахувати відсотки за кредитом за весь час користування кредитом в межах 50% від розміру кредиту, що складає 4900 грн.
Загальний розмір заборгованості, який міг бути нарахований відповідачу після пролонгації договору 20.03.2021 року, склав 14700 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 9800 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4900 грн. Проте, з урахуванням здійснених відповідачем платежів у період з 20.03.2021 року по 11.06.2021 року (за виключенням 200 грн, за рахунок яких зменшилось тіло кредиту) на загальну суму 10431 грн, залишок розміру заборгованості відповідача за кредитним договором склав 4269 грн (14700 грн - 10431 грн), що є заборгованістю за тілом кредиту.
Інші, доводи представника відповідача, викладені в відзиві на позовну заяву, суд першої інстанції вважав необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», просить рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року у незадоволеній частині позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності розміру процентів за договором засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки саме проценти у розмірі 1.71% в день визначені п. 1.4 кредитного договору. 
Позивач вважав, що судом першої інстанції, при визначенні загальної суми заборгованості, повторно враховані здійснені відповідачем платежі з 20.03.2021 року по 11.06.2021 року на загальну суму 10431 грн, які вже зараховані позивачем та відображені у наданому суду першої інстанції детальному розрахунку заборгованості. 
Також позивач зазначив, що відповідач свідомо уклала вказаний кредитний договір та мала можливість оцінити ризики його невиконання.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги з додатками надсилалась  ОСОБА_1 на електронну пошту, вказану нею у відзиві на позовну заяву та отримані останньою 09 січня 2023 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» відмовити, та під час розгляду апеляційної скарги не враховувати розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року станом на 15.09.2021 року, оскільки він відрізняється від розрахунку, наявного в матеріалах справи та судом першої інстанції не досліджувався. Також відповідач звернула увагу суду на те, що в позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість станом на 25.08.2022 року, однак з апеляційної скарги вбачається, що заборгованість у розмірі 25964 грн утворилась станом на 15.09.2021 року. Також просила врахувати доводи, які містяться у відзиві на позовну заяву. 
Одеським апеляційним судом представнику позивача, надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі на електронну пошту, вказану у позовній заяві, апеляційній скарзі, заяві наданій на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, предпісаних представником ОСОБА_2 , та отримана останньою 09.01.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 25964 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 268400 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, оскільки укладений між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем кредитний договір № 00-2819251, останнім не оспорювався, то в межах даної справи суд не має правових підстав для вирішення питання щодо визнання пункту договору, яким визначено відсоткову ставку за кредитом, недійсним, однак виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважав, що кредитодавець мав право нарахувати відсотки за кредитом за весь час користування кредитом в межах 50% від розміру кредиту, що складає 4900 грн.
Визначаючи загальний розмір заборгованості, який міг бути нарахований відповідачу після пролонгації договору 20.03.2021 року, суд вважав, що заборгованість складає 14700 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 9800 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4900 грн.
Враховуючи платежі, здійснених відповідачем у період з 20.03.2021 року по 11.06.2021 року (за виключенням 200 грн, за рахунок яких зменшилось тіло кредиту) на загальну суму 10431 грн, суд дійшов висновку, що залишок розміру заборгованості відповідача за кредитним договором склав 4269 грн (14700 грн - 10431 грн), що є заборгованістю за тілом кредиту, а позивач, як новий кредитор за вказаним кредитним договором, набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості відповідача за кредитним договором в сумі 4269 грн.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин)  правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Із матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2021 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом анкету-заяву на отримання кредиту, в якій підтвердила, що ТОВ «Качай гроші» проінформувало її про можливість отримання споживчого кредиту на вигідних для неї умовах. 
Підписанням цієї заяви, відповідачка підтвердила, що у відповідності до вимог чинного законодавства України, у чіткій та зрозумілій письмовій формі отримала від ТОВ «Качай гроші», інформацію, вказану в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» та іншу інформацію необхідну для свідомого вибору фінансової послуги.
Анкета-заява на отримання кредиту містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, місце роботи, реквізити банківської картки для зарахування коштів.
До анкети-заяви на отримання кредиту долучено Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування (сума, строк кредиту, мета, спосіб та строк надання одноразово), реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача (процентна ставка, тип процентної ставки), платежі та додаткові супутні послуги кредитодавця, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти. При цьому, ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування. 
Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-2819251, в електронній формі шляхом реєстрації відповідача на сайті Товариства в особистому кабінеті, за умови ідентифікації/верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оформлення анкети-заяви на сайті Товариства, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 10000 грн строком на 5 днів.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 00-2819251 від 15.03.2021 року, ідентифікована ТОВ «Качай гроші». Акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: 9780F, відправленого 15.03.2021 року о 18:27:00 год. на номер телефону НОМЕР_1 .
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідачем, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами кредитного договору, погодження всіх істотних умов договору.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 00-2819251 кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту складає 10000 грн (п. 1.2. кредитного договору).
Згідно з п. 1.3 кредитного договору строк дії кредиту 5 (п`ять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 20.03.2021 року або в іншу дату, що визначається після автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п.п. 1.3.1-1.3.3 цього Договору.
Строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених у п. 1.3 цього договору, у випадку, якщо по день повернення (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не меншу суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п.1.3 договору та передували (поспіль) дню повернення кредиту (включно) (п. 1.3.1 кредитного договору).
У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки (пені та штрафу) в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом (п. 1.3.2 Договору).
Загальна кількість пролонгацій, що передбачені в п.п. 1.3.1-1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, день повернення кредиту зазначається в особистому кабінеті за наявності письмової вимоги позичальника.
Згідно з п.1.4. кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,71% в день (615,60% річних) - стандартна процентна ставка. 
Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 дня отримання кредиту, але не більше, ніж до 90 дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3 договору.
В пункті 6.3. кредитного договору зазначено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за договором: - протягом пільгового періоду, а саме: з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язання позичальника, нарахування процентів не здійснюється; з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості кредитор визнає заборгованість за кредитом проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою яке здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше, ніж до 90 дня прострочення (відповідно до пункту 1.4. та підпунктів 1.4.1-1.4.2 договору).
З графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, вбачається, що відповідач зобов`язалася погасити суму позики - 10000 грн та відсотки за користування позикою - в сумі 855 грн не пізніше 20.03.2021 року .
Згідно з п. 1.8 Договору, строк кредиту, встановлений п. 1.3 цього Договору, може бути продовжений за бажанням позичальника та за умови оплати позичальником процентів, нарахованих на початкову суму заборгованості за кредитом, станом на дату, коли відбувається продовження строку кредиту. Процентна ставка за користування кредитом з дати, коли відбувається продовження строку кредиту, становить 1,62% на день.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору № 00-2819251 сторони передбачили як порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою з 1 дня отримання кредиту, так і визначили кінчений строк нарахування процентів не більше, ніж до 90 дня прострочення.
Пунктами 2.2., 2.3. кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 10000 грн. на карту позичальника № НОМЕР_2 . Сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом 3 банківських днів з моменту (дати) укладення цього договору .
В матеріалах справи міститься повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс», 15.03.2021 року через ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» було проведене успішне перерахування коштів на сайті https://kachay.com.ua/ на суму 10000 грн на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . 
Отже переказ коштів в сумі 10000 грн здійснено на картку № НОМЕР_2 , номер якої зазначено ОСОБА_1 у анкеті-заяві на отримання кредиту від 15 березня 2021 року.
Судом першої інстанції встановлено, як факт укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «Качай гроші» , так і факт отримання кредитних коштів в сумі 10000 грн. 
23.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», укладено договір факторингу № 23122021/2, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та ОСОБА_1 . 
Згідно копії договору факторингу № 23122021/2 від 23.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» передало у повному обсязі позивачу право вимоги виконання боржником боргових зобов`язань за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників на дату відступлення прав вимоги.
Згідно витягу Реєстру боржників за договором факторингу № 23122021/2 від 23.12.2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року в розмірі загальної суми боргу, що складає 25964 грн, (заборгованості по тілу – 9800 грн, заборгованості по відсотками – 16164 грн).
На підтвердження вказаних обставин позивачем надано акт приймання-передачі Реєстру боржників від 23.12.2021 року до договору факторингу № 23122021/2 від 23.12.2021 року, платіжне доручення № 61624 від 24.12.2021 року про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на розрахунковий рахунок ТОВ «Качай гроші» плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 23122021/2.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що з договору факторингу № 23122021/2 від 23.12.2021 року та додатків до нього не вбачається, який саме розмір боргу, порядок та які умови відступлення ТОВ «Качай гроші» - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» свого права вимоги до ОСОБА_1 передбачено договором факторингу не заслуговують на увагу з зазначених вище обставин.
Із детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем за договором від 15.03.2021 року, вбачається, що станом на 23.12.2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором складає 25964 грн, з яких: заборгованість тілом кредиту - 9800 грн; заборгованість за відсотками - 16164 грн нарахована станом на 15.09.2021 року.
Суд першої інстанції, виходячи з суми заборгованості у розмірі 25964 грн, яку позивач просив стягнути, зробив висновок, що загальний розмір заборгованості, який міг бути нарахований відповідачу після пролонгації договору 20.03.2021 року, склав 14700 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 9800 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4900 грн, оскільки розмір нарахованих відсотків згідно з умовами договору (615,60 % річних) в сумі 16164 грн, є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту) та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Тому, враховуючи здійснення відповідачем платежів у період з 20.03.2021 року по 11.06.2021 року (за виключенням 200 грн, за рахунок яких зменшилось тіло кредиту) на загальну суму 10431 грн, суд дійшов висновку, що залишок розміру заборгованості відповідача за кредитним договором склав 4269 грн (14700 грн - 10431 грн), що є заборгованістю за тілом кредиту.
Однак суд першої інстанції зазначивши, що кредитний договір відповідачем не оспорювався, та в межах даної справи суд не має правових підстав для вирішення питання щодо визнання пункту договору, яким визначено відсоткову ставку за кредитом, недійсним, дійшов помилкового висновку що кредитодавець мав право нарахувати відсотки за кредитом за весь час користування кредитом лише в межах 50%, що складає 4900 грн.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на час виникнення правовідносин, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Умовами укладеного сторонами кредитного договору від 15.03.2021 року передбачена процентна ставка за користування коштами кредиту - 1,71% в день (615,60% річних) - стандартна процентна ставка (п. 1.4. кредитного договору). 
Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Аналіз зазначених норм права  дає підстави для висновку, що умови договору які встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, можуть бути визнані недійсними.
ОСОБА_1 не заявляла позовних вимог про визнання недійсними умов договору кредиту, якими передбачена процентна ставка за користування коштами кредиту - 1,71% в день (615,60% річних).
Разом з тим, слід зазначити, умовами договору від 15.03.2021 року передбачено, що загальна кількість пролонгацій, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. 
Однак, згідно наданого позивачем детального розрахунку заборгованості, за договором від 15.03.2021 року ТОВ «Качай гроші» здійснено більше 10 пролонгацій, що не відповідає умовам договору.
Також умовами кредитного договору № 00-2819251 сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, як з 1 дня отримання кредиту, так і визначили кінчений строк нарахування процентів не більше, ніж до 90 дня прострочення.
Із копії детального розрахунку заборгованості, за договором від 15.03.2021 року, яка належним чином засвідчена, вбачається, що 02 квітня 2021 року ТОВ «Качай гроші» сума 9800 грн та відсотки в сумі 810 грн віднесені до протермінованих. 
Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем 02.04.2021 року сума 9800 грн та відсотки в сумі 810 грн віднесені на прострочені.
Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 15.03.2021 року сторони передбачили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом,  враховуючи віднесення 02.04.2021 року суми 9800 грн та відсотків в сумі 810 грн на прострочені (02.04.2021 року + 90 днів п. 6.3 договору), то у позивача були відсутні правові підстави нараховувати відповідачу відсотки після 01 липня 2021 року.
Заборгованість відповідача станом на 01 липня 2021 року становить 12320 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9800 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2520 грн (згідно наданого позивачем детального розрахунку станом на 21.06.2021 року заборгованість відповідача за відсотками складала 810 грн, за період з 22.06.2021 року по 01.07.2021 року становить 1710 грн).
Посилання відповідача на те, що детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00-2819251 від 15.02.2021 року станом на 23.12.20212 року, не є належним доказом не заслуговує на увагу, оскільки в розрахунку зазначено: дата операції, назва операції (видача кредиту, нарахування відсотків, погашення кредиту, прологнація, перенесення заборгованості в протерміновану), стан операції, сума, проте на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, та не надано належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання належним чином умов договору.
Ураховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" підлягає стягненню заборгованість в сумі 12320 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9800 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2520 грн.
Колегія суддів не приймає та не надає оцінку новомум доказу, доданому до апеляційної скарги, а саме розрахунку заборгованості, зважаючи на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. 
Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою позивачем не викладені обставини та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк розрахунку заборгованості станом на 15.09.2021 року, як і відсутнє клопотання про дослідження зазначеного документу у відповідності до вимог ст. 183 ЦПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що наданий до апеляційної скарги новий розрахунок заборгованості не підлягає дослідженню судом апеляційної інстанції.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що при ухваленні рішення, належної правової оцінки обставинам, які позивач виклав у відзиві на апеляційну скаргу, суд першої інстанції не надав, що є порушенням норм матеріального та процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки ст. 360 ЦПК України передбачено вимоги до відзиву на апеляційну скаргу, а саме, відзив на апеляційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги. 
ОСОБА_1 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, як один з видів процесуальної форми звернення до суду, яка передбачена законодавством та тягне (зумовлює) відповідні заходи процесуального реагування на такий вид заяви (скарги) по суті справи.
Проте, з тексту «відзиву», характеру та спрямованістю викладених обставин, які відповідач наводить у «відзиві» частково характерні для апеляційної скарги.
       Разом з тим, відповідачка у встановленому законом порядку із апеляційною скаргою стосовно мотивів, з яких виходив суд під час прийняття оскаржуваного рішення не зверталася, а суд апеляційної інстанції відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що за відсутності факту направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору суд може стягнути лише прострочену суму заборгованості є помилковим, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, 02 квітня 2021 року ТОВ «Качай гроші» кошти в сумі 9800 грн та відсотки в сумі 810 грн віднесені до протермінованих. 
Зазначені обставини свідчать про те, що станом на час звернення позивача із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначена позивачем заборгованість є простроченою.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід змінити, збільшивши суму заборгованпсті за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року стягнуту з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" з 4269 грн до 12320 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9800 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2520 грн та виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Рішення суду в частині стягнення судового збору скасувати.

Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09 серпня 2022 року (а.с. 1), за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 3721,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17 листопада 2022 року.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал"підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1177,25 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 1765,90 грн, всього 2943,15 грн.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" задовольнити частково.
Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року змінити, збільшивши суму заборгованості за кредитним договором № 00-2819251 від 15.03.2021 року, стягнуту з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" з 4269 грн до 12320 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9800 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2520 грн та виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1177,25 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 1765,90 грн., всього 2943,15 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Головуючий                                                                В.А. Коновалова

Судді                                                                        М.В. Назарова 

О.Ю. Карташов